Ada!
Hvor er du?
Kom og ta meg.
Det er ikke morsomt mer. Vi må hjem nå.
Kom og ta meg.
Nå har jeg deg.
Våkn opp.
Ingenting. Ingen svar.
Hvor er gutten?
Moren min hadde rett.
Gutten har skylden for at alle døde!
Krester og Ada…!
Hva er det som skjer?
Hvor er gutten?
Slutt, Tove.
Jeg vet ikke.
Hør her. Vi er midt på havet.
Motoren har stoppet.
Om vi ikke får den i gang igjen,
så vil vi alle dø her ute.
Han har rett.
Vi må finne land.
Vi må dele oss opp.
Olek, Franz.
Maskinrommet. Start motoren.
Dere trenger hjelp.
Ta mennene til maskinrommet.
De to prestene, dere blir med ham.
Vis dem hvordan telegrafen virker.
Hva sa han?
Vi sender nødsignal med våre koordinater.
Vi må lete etter overlevende.
Mrs. Wilson, du tar deg av det.
Ta kvinnene med deg.
-Clémence? -Jeg vet ikke.
Det går bra.
Miss Franklin, du hjelper meg med å finne gutten.
Om vi skal overleve dette, så må vi stole på hverandre.
EN NETFLIX-SERIE
PYRAMIDEN
Hvorfor sa du det ikke til dem?
Det om min far?
Du kunne ha sagt det.
Hvorfor sa du ikke at jeg var kaptein på Prometeus?
Dette gir bare ikke mening.
Takk.
For at du ikke tror jeg er gal.
Vi burde gå.
Hallo?
Er det noen der?
Hallo?
Kom og ta meg.
Hørte du det?
Mor?
Hva?
Jeg trodde jeg hørte noe.
Du tror meg nå, sant?
Det hele er sant.
Du er utvalgt.
Mor. Stopp.
Vi burde dele oss opp.
Dere to går ned der. Vi går ned her.
Hva er den greia?
Så rart. Den var ikke der før.
Hva sier han?
Kan noen forklare hva faen som skjer?
Jeg har aldri sett på maken.
Hva skjer her?
Stopp!
Ikke rør det.
Vi vet ikke hva det er eller hva det gjør.
Det holder. Jeg vil komme av skipet.
Han tok med ned hit, og så forsvant han.
Kanskje du hadde rett.
Kanskje dette er en slags drøm.
Hvem er det som drømmer da?
Du eller jeg?
Hvor er vi? Har du vært her før?
Det ser ut som stedet jeg vokste opp, men det føles annerledes.
Hvordan er det mulig?
Jeg vet ikke.
Men det bygget der
tilhører min far.
Tror du han er der?
Gutten?
Det er ingen her.
Det er bortkastet tid.
Når skal du føde?
Det…
Barnet?
Når?
To måneder.
Jeg ville alltid ha barn.
Mange barn.
Helt til min søster fikk to.
De er irriterende, helt ærlig.
Men…
Det er vel som med alle ting du ønsker deg når du er liten.
Forelske deg.
Gifte deg. Få barn.
Det blir alltid
helt motsatt av det du tenkte deg.
Jeg beundrer deg.
Du virker sterk.
Så fri.
Jeg føler meg latterlig.
Vet du hva de sier?
At menn fant opp kjoler og høye hæler
så kvinner ikke kan flykte.
Jeg liker ikke dette.
Vi må tenne på begge sider.
Begynn her. Kom igjen.
Faen.
Jeg må opp for å hente kull.
Tror du jeg blir her nede med dem?
Du må være gal.
Den setter seg fast hele tiden.
La meg hjelpe deg.
Takk.
Er dette ditt?
Er det fra en jente?
Jente?
Nei.
Ikke en jente.
Min bror.
Bror.
Han bor i USA, og…
Det er en lang historie.
Du er annerledes enn andre menn.
Jeg beklager.
MENTAL HELSE
Hva er dette stedet?
Et mentalsykehus.
Min far bygde det for min mor.
Hun var den eneste han var hengiven mot.
Hun hadde to barn. Meg og min bror.
Hver gang hun fødte, mistet hun mer av seg selv.
Først så begynte hun å glemme ting.
Så begynte hun å glemme hva vi het.
Og så glemte hun oss.
Min far foraktet oss for det.
Han ville hun skulle bli bedre.
Så han bygde dette.
Han ville lære om menneskehjernen.
Å reparere den om den var ødelagt.
Hva er det der nede?
Hva skjedde her?
Jeg husker ikke.
Ser ut som skipsskroget.
Hei!
Hvor skal du?
Det er poengløst. Vi kommer ikke til å nå noen.
Vent, da!
Jeg kondolerer.
Jeg ville aldri bli prest.
Jeg var bonde.
Som min far før meg, og hans far før ham.
Vi hadde ikke mye penger, men vi var lykkelige.
Men så skjedde det noe.
Etter det begynte Iben, min kone,
å høre Guds stemme.
Han fortalte henne at…
han hadde andre planer for oss.
Større planer.
Det ga henne håp når alt virket så håpløst, og jeg…
Jeg ville så gjerne føle det samme håpet.
Men mest av alt…
…så ville jeg at hun skulle være lykkelig.
Men jeg er en løgner.
Jeg har aldri hørt Hans stemme.
Og om jeg skal være ærlig…
…så tror jeg ikke at Han finnes.
Jeg vet ikke.
Alle dine synder vil bli tilgitt.
Takk.
Ingen her heller.
Jeg…
Jeg kondolerer.
Det sies at vi burde skrive vår egen historie.
Men det er ikke sant. Den er allerede skrevet.
Gud skriver vår historie.
Du kan bare godta Hans valg.
Alt som skjer, er en del av Hans plan.
Det er ingen her heller.
Ser du det?
Hva sa du?
Hvor skal du?
Hallo?
Er det noen der?
Krester.
Krester!
Krester.
Jeg har ventet på deg.
Nei!
Hva skjer?
Rolig.
Ro deg ned.
Det er meg.
Jeg har sett etter deg.
Tove, hva skjer?
La oss gå ned til nedre dekk.
Dette gir ikke mening.
Det var en dør her før.
Inngangen til min fars kontor.
Det er som om dette var en del av skipet.
Gutten. Før han tok meg med hit, snakket han.
Han sa noe rart.
At de lytter, og at om jeg ville ha svar, så måtte jeg spørre Skaperen.
Skaperen? Som i Gud?
Kanskje vi begge har blitt gale.
Vi burde fortsette å lete.
Går det greit?
Jeg skal gå og finne de andre. Ok?
Hallo?
Er det noen der?
Krester?
Krester, er det deg?
Husker du meg?
Se hvem det er.
Men en av dere er borte.
Hvor er søsteren din?
På skolen. Hun er på skolen.
Krester?
Jeg vil høre hva du mener.
Mener du at det er en dyd å si sannheten?
Ja. Jeg mener det.
Ja.
Og mener du at det er en synd å lyve?
Og er du enig i at en burde bli straffet for å synde?
-Jeg vet ikke. Unnskyld, jeg vet ikke. -Vent.
Hør. Hør på meg.
Vi kan finne en løsning på dette her.
Din sønn stjal noe fra meg.
Og nå lyver han om det.
Jeg kan ikke ha folk som arbeider for meg som ikke har noen verdier.
Du berørte min sønn og tok uskylden hans.
Og nå tar jeg noe fra alle dere.
Unnskyld.
Jeg ber deg.
Tove! Jeg hørte deg skrike.
Går det bra?
Hva skjedde?
Hva er det?
Er det blod? Tove?
Du vil ikke tro meg, men jeg beklager.
For alt.
Alt? Virkelig?
Beklager du for å være en jævla løgner?
For å angi meg som desertør?
Vel…
Du fikk det du ville ha.
Det er der du tar feil.
Jeg fikk ikke det jeg ville ha.
Jeg fikk det jeg fortjente.
Det er noe i hodet mitt.
Jeg har kanskje bare noen dager igjen.
Derfor må jeg til USA. Det er en lege der.
Han vil prøve å operere meg.
Han har aldri gjort det på noen som lever.
Men man vet aldri.
Ser du? Ønsket ditt ble sant.
Du ville bare se meg død.
Skjebnen tar seg av det for deg.
Det funker igjen.
Vi klarte det.
Det funker.
De klarte det.
De klarte det! Det funker igjen.
-Hvem styrer skipet? -Hva?
Mannen som dro tidligere, burde ikke han styre skipet?
Du har rett.
Hvor skal vi?
Førtitre nord…
Vi må finne ut hvordan man styrer.
Førtitre nord, femtitre vest.
Her. Her er det land.
Hva nå?
Du tuller.
Vil du lære å styre et skip ved å lese?
Det vil ikke gå.
Alle sidene er dekket i det.
Det står ikke mer.
Hva vil det si?
"Måtte kaffen din
treffe inn
før virkeligheten gjør det."
Du brøt reglene.
Situasjonen kom ut av kontroll.
Hvor mye lenger?
Rundt 48 timer før overføringen.
Og gutten?
Finn ham.
Vi må ha pyramiden.
Vet du hvor mye som er avhengig av at prosjektet lykkes?
Ja, sir.
Folk vet ingenting om virkeligheten.
De ser bare det de vil se.
Fanget av sinnets begrensninger.
Når alt de må gjøre…
…er å endre perspektiv…
…for å se hele omfanget av ting.
Vi saumfarte hele huset.
Han er ikke her.
Hva er det?
Det var ikke her før.
Stopp! Ikke kom nærmere.
-Hva gjør du her? -Jeg fulgte etter deg.
Du jobber for ham. Du jobber for min far.
Husker du ikke?
Husker du ikke meg?
Stopp!
Bli der du er.
Vi har ikke mye tid. Det sprer seg.
Vet du hva som skjer?
Flytt deg!
Maura, du må huske det.
Flytt deg!
Fortsett å gå.
Jeg skal ikke la det skje igjen.
Jeg skal ikke forlate deg igjen.
Kom deg inn der!
Hvor er han?
Hva har du gjort med ham?
Jeg ønsket ikke dette.
Bare gi meg en sjanse til å forklare det.
Hvem er du?
Vær så snill…
Bli der du er.
Se på meg.
Vet du ikke hvem jeg er?
Det er meg, Daniel.
Vi giftet oss for 12 år siden.
Du lyver!
Dette er ett av hans spill. Du jobber for min far!
Jeg vet at du vet det! Se deg rundt!
Dette er ikke virkelig! Ingenting av dette er det!
Du må huske det.
Legg ned den tingen.
Gå inn der.
Gå inn der!
Vær så snill, Maura.
Jeg elsker deg.
Vær så snill, våkn opp.
Jeg er ikke gal. Jeg heter Maura Franklin.
Født i Morefield. Jeg er ikke gal.
Jeg vet at du følger med!
Hvor er du?
Far!
Dette kan ikke være virkelig.
De er alle døde.
Vi er helt alene.
Dette kan ikke være sant.
PROMETEUS
Tekst: Ekaterina Pliassova