Я кохаю тебе.
Ніколи не забувай.
Якби ж ця мить тривала вічно.
Вона тут.
Збережена у твоїй пам'яті.
Хіба не ти казала мені, що чиясь реальність
насправді в голові?
Усе там.
Ти, я, це.
У твоєму мозку назавжди.
А ти слухаєш, коли я тобі щось кажу.
Слухаю — так.
Погоджуюсь — ні.
Реальність — більше, ніж нейрони, що обертаються в мозку.
Реальність — це не те, що всередині.
Це те, що відбувається зовні.
Ось це.
І це.
Але нічого цього не було б, якби розум не відчув цього.
І якщо піти ще далі, реальності може взагалі не існувати.
Тож ми ніколи не дізнаємося, чи стимули мозку викликані
реальністю чи її елементи.
Ти безнадійний романтик.
Реально це чи ні, та я голодна.
Моро.
Ніколи не забувай.
Ніколи.
Ініціація вимкнення системи.
Моро?
Прийди до тями.
Моро, це ти?
Моро, випусти мене!
Вимкнення почалося.
У нас мало часу, поки всі знову не померли.
Де мій пристрій?
Моро!
Благаю.
Будь ласка!
Мені потрібен пристрій. Будь ласка!
Моро!
СЕРІАЛ NETFLIX
БУРЯ
«ПРОБУДЖЕННЯ» КЕЙТ ШОПЕН
Ми перевернемося.
Ніхто не переживе такий шторм.
Треба знайти капітана!
Ніхто не вміє керувати кораблем!
Це Божа помста.
Якщо Бог існує і Він створив це, то Він точно божевільний.
Треба попередити решту в машинному відділенні.
Відділення. Машинне?
Так, екіпаж досі там.
Той нелюд знатиме, що робити.
Що ти кажеш?
Ми шукатимемо капітана чи як?
Це смішно.
Хтось скаже, що нам робити?
Треба знайти капітана.
І міс Франклін.
Вам погано?
Трохи захитало.
От і все.
Швидше! Треба знайти когось, щоб керувати пароплавом!
Ми закінчили балачки?
Швидше!
Ви не йдете?
Знайдіть міс Франклін.
Усе буде добре.
А що як…
Гей!
Я шукаю капітана. Ви його бачили?
Я думав, він з вами.
Де капітан?
-Я думала, він повернувся на корабель. -Повернувся?
Він десь дівся?
Тобто, думала, він повернувся на місток.
Ви знайшли хлопчика?
Міс Франклін.
Усе гаразд?
Де всі?
Вони шукають капітана.
-Його тут немає? -Ні.
-Що це? -Я б не торкалася на вашому місці.
Власне, я сподівалася, що ви скажете, що це.
Я ніколи такого не бачила.
Думаю, я помру.
-Ми всі помремо! -Ви не помрете.
Ніхто не помре. Просто вважайте це поганим сном.
Що? Ви про що?
Може, він у своєму спогаді.
Чекайте.
Ні, міс Франклін.
Ні, прошу, не кидайте мене!
ВИМКНЕННЯ ЧЕРЕЗ 43:11…
Де ти, щуреня?
Айку?
Можу допомогти?
Я шукаю Айка, Айка Ларсена.
Ви загубилися?
Я не розумію.
З вами все гаразд?
Можу допомогти?
Ви загубилися?
З вами все гаразд?
Можу допомогти? Ви загубилися?
З вами все гаразд?
Можу допомогти? Ви загубилися?
З вами все гаразд?
Зараз. Ми потонемо.
Звісно, Він хоче нас покарати.
Господи, Він
не пробачає.
Він божевільний і жорстокий.
Це вам не допоможе, отче.
У цій воді ви не потонете.
Ви замерзнете до смерті.
Розумієте? Замерзнете!
Треба йти далі.
Ходімо далі.
Тове?
Чого ти хочеш від цих людей?
Він — не священник.
Вона — явно повія.
Це вибір Бога.
-Я залишуся тут. -Припини.
Припини.
Бог нас не захистить.
Ми не обрані, щоб слідувати за Ним.
Ми обоє чудово знаємо, що я не ношу Божу дитину.
І ти не чуєш Божого голосу.
Ти божевільна.
Тове.
Ти йдеш?
Іди.
Ні.
Усе буде добре.
Ні.
Іди.
Помолімося, Анкере. Давай.
Так.
Помолімося.
Люсьєне?
Що відбувається?
Усе гаразд.
Клеманс?
Слава богу, все добре.
Надворі шторм. Хвилі високі, як гори.
Вони з усіх боків. Всюди.
На містку нікого.
Старпом пішов, а капітан не повернувся.
Олєку, ти за штурвал.
Треба йти прямо в шторм. Уперед.
Якщо корпус буде паралельно хвилям, ми перевернемося.
Гей! Треба тримати роботу двигунів, інакше в нас немає шансів.
Агов. Куди ти?
Треба перекрити перебірки, інакше вода буде всюди.
Я допоможу.
Лінґ Ї.
Я на місток.
Я піду, куди й ти.
Де ти був?
Вибач. Мені дуже шкода.
Я намагався прийти якомога швидше.
Це знову відбувається.
Вони його вимикають.
Але ти мав рацію. Ми ще ніколи так далеко не заходили.
Ще не все втрачено.
Ти знайшов код?
Маму?
Вона досі не пам'ятає.
Але ми її витягнемо, щоб вона розірвала цикл раз і назавжди.
Ти маєш знайти код.
Вона має згадати, де він.
Мені треба знайти свій пристрій, щоб зупинити це.
Тату?
Цього разу вона прийде до тями.
Я впевнений.
Є.
ПОВІДОМЛЕННЯ ДОСТАВЛЕНО
ВИМКНЕННЯ ЧЕРЕЗ 29:27
Треба зупинити штурвал.
Міцніше!
Ні.
Мені шкода, що ти так дізналася.
Його звати Елліот.
Він наш син.
Це неможливо.
Я не можу мати дітей.
Лікарі сказали, що я ніколи не матиму дітей.
Це помилковий спогад.
Я б пам'ятала, що маю дитину. То чому я не пам'ятаю?
Бо ти хотіла забути.
Я б відчула, якби в мене був син.
Чому я нічого не відчуваю?
Бо ти хотіла позбутися болю.
Чому?
Я знаю, ти пам'ятаєш.
Десь у глибині.
Я знаю, ти пам'ятаєш.
Усе несправжнє. Ти несправжній.
Тебе заманили в пастку. Усіх вас.
Заманили в що?
Ти сама казала.
Ми не знаємо, чи стимули в нашому мозку викликані реальністю
чи її елементи.
Її елементи?
Це не насправді.
Це симуляція.
«Алегорія печери» Платона.
Дивишся на тіні на стіні і думаєш, що це реальність.
Але якби озирнулася,
то зрозуміла б, що викликає ті тіні.
Що насправді існує.
Ти забула.
Ти забула справжнє.
Але ти маєш згадати.
Ти маєш прийти до тями.
Або не буде, заради чого приходити до тями,
і твоя свідомість лишиться в цій пастці назавжди.
У нас обмаль часу.
Треба витягти тебе звідси, доки не почалося знову.
ВІРДЖИНІЯ
ЗАГУБЛЕНЕ ВІДНАЙДЕТЬСЯ
ВИМКНЕННЯ ЧЕРЕЗ 21:05…
Сер.
Він знає, де ховається хлопець.
«ПРОБУДЖЕННЯ» КЕЙТ ШОПЕН
Тримай.
Вони припиняють симуляцію.
Є код, блокування.
Єдиний вихід до початку заново.
Він десь на кораблі. Ти маєш згадати, де він.
Не розумію. Звідки мені знати?
Спробуй згадати.
Ти сховала його, але змусила себе забути.
Код може бути будь-чим.
Вимикач, двері, ключ. Будь-що.
Я не знаю, від чого він.
Він весь час був у тебе?
Він не мій. Отримала його в конверті від когось.
Думаю, це від брата.
Цього разу ти прийдеш до тями. Обіцяю.
Клеманс.
Люсьєне!
Ні! Твої ліки!
Люсьєне, де твій флакон?
Де флакони?
У коробці! У нашій каюті! Давай!
Допоможи. Несімо його.
Гадаю,
тепер справа за нами.
Що це?
Як і в будь-якій програмі, в симуляції приховані обманки й ярлики.
Повір, ти все зрозумієш, коли прийдеш до тями.
ВИМКНЕННЯ ЧЕРЕЗ 11:13…
Моя коробка, пристрій, він у тебе?
ПРИСТРІЙ ВИЗНАЧЕНО
ВИМКНЕННЯ ЧЕРЕЗ 11:25… ДОДАЙТЕ КОД
Що ти робиш?
Щойно нас змиє, усе почнеться знову.
Цей потік піде в архів, як і інші.
Але цього разу все буде інакше.
Я прив'яжу нас, щоб ми пройшли через той самий порт.
Це дасть нам більше часу.
-Таке вже було? -Десятки разів.
Кожна симуляція триває вісім днів.
Жоден з кораблів не дістався місця призначення.
Ти потрапляєш у цикл, симуляція за симуляцією.
ЗАВАНТАЖЕННЯ ЗАВЕРШЕНО
Нам треба до Елліота.
ВИМКНЕННЯ ЧЕРЕЗ 10:16…
Лінґ Ї!
Ходи.
Ходімо зі мною.
Мамо!
Що ти робиш?
Твою ж нахрін!
Мамо!
Що ти робиш?
Ти здуріла?
Бігом!
Нам треба повертатися!
Лінґ Ї!
Ти не помреш. Не сьогодні.
Обіцяю.
Ходімо.
Олєку!
Гей!
Анхелю!
Ні! Цього не може бути. Ні!
Хто-небудь. Допоможіть! Хто-небудь!
Чекай.
Анхелю.
Коханий.
Я ніколи не розумів, чому ти закохався в такого, як я.
Ти найніжніший і найвідданіший чоловік, якого я зустрічав.
І ти мав рацію.
Тобі краще без мене.
Ні.
Ні. Не кидай мене. Ні, коханий.
Мені страшно.
Ні.
Ібен, кохана.
Тут не можна лишатися. Ходімо.
Не хвилюйся за мене.
Якщо Він хоче цього для мене, хто я, щоб відмовляти Йому?
Гадаєш, Він хоче, щоб ти померла?
Бог хоче, щоб ти померла?
Ти цього хочеш?
Ібен, прийди до тями.
Я знаю Його справжній план для нас.
Для всіх нас.
Не зачиняється.
Ходімо! Треба зачинити наступну.
Ручки немає. Чому тут немає ручки?
-Що нам робити? -Чорт.
Ні.
Обіцяй, що виживеш.
Що ти робиш?
Ні!
Ні! Відчини!
Усе буде добре.
Я не покину тебе.
Ніколи тебе не покину.
Стій! Ні!
Сер, я знайшов його й піраміду.
Щоразу вони роблять ті самі помилки.
І щоразу вони помирають.
Бо не можуть позбутися емоцій.
Але саме це робить їх слабкими.
Це головний недолік людської природи.
Не варто робити вибір на основі любові,
гніву, ненависті.
Це просто дурні почуття, які затьмарюють розум.
Ні.
Ні!
-Де вона? -Я не знаю!
Не знаю.
Цього разу ви далеко зайшли.
Використати «Прометей» для відновлення доступу — розумний крок.
Та вам все одно не вдалося.
Знову.
Твоє перепрограмування не допоможе.
Усі на цьому кораблі зрештою помруть
і візьмуть участь у наступній симуляції.
Ви всі застрягли в цьому циклі.
Моро, у тебе є те, що мені потрібно.
Навіщо ти це робиш?
Чого ти від мене хочеш? Чому я…?
Мені потрібен ключ.
А натомість ти отримаєш свого сина.
Що ти зробив? Де Елліот?
Що ти з ним зробив?
Ключ.
Ти знаєш, де мене знайти.
Я все вирішу.
Довірся мені.
Я кохаю тебе.
Ніколи не забувай.
ВИМКНЕННЯ ЧЕРЕЗ 00:…
«Цербер» буде перенесено в архів.
Твоя мати принесе мені ключ, і це нарешті закінчиться.
Вимкнення через десять,
дев'ять, вісім, сім,
шість, п'ять, чотири,
три, два, один, нуль.
«ЦЕРБЕР»
«ПРОМЕТЕЙ»
Переклад субтитрів: Дарина Полякова