La meg forklare reglene.
Spillet vi skal spille har vanskelighetsgrad hjerterdronning:
"Krokket."
Krokket?
Ofte kalt plenbiljard,
det er et ballspill som ble populært i 1800-tallets England.
Men jeg er redd det ikke er særlig kjent i Japan.
Jeg kan ikke reglene.
Det er greit om dere ikke kan spille krokket.
Det spiller ingen rolle om dere vinner eller taper.
Hva?
For å vinne må dere bare spille tre krokketerunder uten å slutte.
Hvis dere slutter før vi er ferdige, er det over.
Dere kan til og med ha våpen.
Den eneste regelen er å fullføre tre runder med krokket.
Hvis vi spiller ferdig, vinner vi selv om vi ikke vinner?
Det stemmer. Er det ikke lett?
Nå skal vi more oss!
Spillet spilles med en trekølle og to baller.
Slå begge ballene gjennom seks bøyler i en forutbestemt rekkefølge,
og treff målpinnen før den andre for å vinne.
Ja!
Jeg vinner første runde.
Om vi spiller tre runder, fullfører vi spillet
og vinner.
Bare to runder til.
Hva tenker hun på?
Tid for andre runde.
Hun trekker ut spillet.
Hun bare morer seg.
Vi må avslutte spillet raskt.
Dette er så gøy!
Bra!
Dette tar aldri slutt.
Ja!
Jeg vant.
Jeg tapte visst andre runde.
Du har talent!
Tid for tredje runde.
Det var slitsomt.
Hva med litt te?
Te?
Vi vil ikke ha te, vi vil bli ferdige.
Å nyte te under en kamp er etikette for damer og herrer.
Vær så snill, ta litt te.
Når spillet er over, kan vi dra tilbake til den virkelige verden?
Det finner du ut.
Ikke få henne til å prate.
Ikke hør på henne. Vi må bare bli ferdige.
Vil du vite svaret?
Vennene mine døde uten å få vite svaret.
Jeg vil vite svaret for deres skyld også. Derfor har jeg kommet så langt.
Dere vil tilbake til den virkelige verden.
Kan vi det?
Hvem vet? Jeg kan ikke si det.
For alt dere vet, kan dette være ruinene av deres opprinnelige verden.
Men du vet heller ikke noe.
Det gjør jeg.
Jeg har vel ikke noe valg.
Hvis dere vil vite det, må jeg bare fortelle dere
sannheten om dette stedet.
Men dere må akseptere at uansett hva jeg sier,
var det dere som ville høre det.
Ikke glem det.
Har dere sett for dere hvordan verden ville blitt i fremtiden?
-Fremtiden? -Ja.
Nanoteknologi, fornybar energi,
iPS-celler, kunstig virkelighet, kryonikk, terraforming…
Teknologien i deres tid var full av håp og drømmer.
Dere bør være glade. Alle de tingene ble til virkelighet.
Faktisk oppnådde teknologien en radikal utvikling og fremskritt.
I løpet av 30 år vokste økonomien i utviklingsland
og barrierer fra å forbedre levestandarden ble revet.
Etter 50 år forlenget genetisk manipulasjon menneskets levetid.
Vent litt.
Hva handler dette om?
Jeg sier bare
hvordan fremtiden blir om 1000 år.
Om tusen år?
Fremtiden?
Siden menneskeheten fikk enda større mental evne,
vil konstante funn bli gjort i alle kunnskapsfelt.
Ti år etter nåtiden, altså den tiden dere tror dere lever i,
ble avatarer og kunstig virkelighet ekte. Slik jobber vi og morer oss.
Etter 50 år kan alle sykdommer, som kreft og demens,
bli kurert med genteknologi.
Etter 100 år, på grunn av værkontroll og miljøregulerende teknologi,
forsvant naturkatastrofer.
Etter 200 år, på grunn av god forståelse av hjernemekanismer,
kunne man overføre minner og bevissthet.
Etter 300 år døde ikke lenger mennesker av naturlige årsaker
og levde i gjennomsnitt i 300 år.
Etter 400 år forsto vi fysikk og dermed alle kausalitetslover,
så vi kunne vitenskapelig forklare ting som sammentreff og skjebne.
Etter 500 år skjedde ikke noe uventet lenger.
Ved å oppnå perfekt kontroll på alt, ble menneskeheten udødelig.
I 500 år siden har vi klart å overleve så lenge vi tar dopamin.
Det er slik verden er 1000 år i fremtiden.
Akkurat nå spiller dere dette spillet i en kunstig virkelighet.
Dere sover dypt, så dere har glemt det.
Denne verdensturnéen tusen år tilbake er vårt mest populære spill.
Siden vi har blitt nesten udødelige, har vi liten grunn til å leve.
Tiden for tusen år siden,
der truslene om død og verdens undergang var en realitet,
fascinerer oss.
Jeg er forresten systemansvarlig.
Jeg bare tuller! Det var løgn.
Gi deg.
Sannheten er…
…at grunnet genetisk manipulasjon dukket det opp enorme mengder mutantvegetasjon.
Dere har vel sett det?
Byen har blitt full av vegetasjon.
Byen er omringet av fjell.
Det var romvesener som forårsaket dette.
Romvesener?
De fanget oss mennesker og utslettet minnene våre,
tvang oss til å spille for å utføre atferdsmessige eksperimenter på oss.
Er det sant?
Det er sant.
Men
det går et rykte blant menneskene som må spille disse spillene.
Faktisk, på grunn av en atomkrig,
kan ikke mennesker leve på jordens overflate.
Rike eliter som bor under jorden, har implantert androider med falske minner
og får dem til å spille på overflaten, så de kan vedde om hvem som vil overleve.
Dere tror dere er undertrykte mennesker
som blir tvunget til å spille spill av romvesener.
Men sannheten er
at dere ikke er mer enn androider som er implantert med kunstige minner.
Er det faktisk sant?
Jeg bare tuller.
Vi har én runde igjen. Ikke hør på Mira lenger.
Du vet nok ikke engang sannheten.
Kanskje det.
Er sannheten virkelig så viktig?
Vil du vite den for dine avdøde venners skyld?
Stakkars deg.
Jeg ser at dine avdøde venner var veldig dyrebare for deg.
Forresten, jeg lagde hjertersjuspillet.
Dere var så nære at jeg bare måtte.
Arisu!
Det går bra. Ikke stopp ham.
Å ha noe å hate er en av de største motivatorene i livet.
Er dette en del av planen din?
Å bli drept mens spillet er i gang?
Hvis jeg dreper deg i dette spillet,
kan jeg ikke fullføre spillet, og jeg taper.
Med andre ord, vil spillet aldri ta slutt.
Hvis det skjer,
må alle spillerne i landet bare vente til visumene tar slutt.
Det er akkurat den typen ekstrem fortvilelse du ønsker.
Mens du spilte spillene,
mistet du interessen for det som skjedde i verden?
Tenker du på hvordan verden fungerer, eller hva formålet er?
Bryr du deg?
Det spilte ingen rolle lenger.
Så hvorfor spiller det noen rolle hva sannheten er?
Arisu. Ikke hør på henne.
-Jeg vil vite sannheten. -Arisu!
Vil du vite sannheten?
Ja.
Da er du vel klar til å akseptere virkeligheten?
Veldig bra.
Jeg slutter å unngå spørsmålet ditt.
Jeg begynner med den store avsløringen.
Verden du ser nå er ikke ekte.
Det er en illusjon.
Sier du at dette er en illusjon?
Har du ikke vært mistenkelig?
Den øde byen, radikal teknologi og latterlige spill.
Er det romvesener? Folk fra fremtiden? Selv om de sto bak alt,
hvorfor skulle noen ønske å gjøre dette?
Sisten og gjemsel er barneleker.
Ingenting kan skje her som er utenfor din egen fantasi.
Det er helt naturlig at en person som deg overlever frem til nå.
Det er fordi disse tingene skjer i en liten verden
som eksisterer i 1500 gram av din egen hjerne.
Ikke hør på henne.
Hvis dette var en illusjon,
betyr det at livet mitt er skapt i din fantasi?
Jeg er her, i live!
Det stemmer.
Du eksisterer.
Men det er ikke slik Arisu ser det.
Hva?
Arisu.
Husker du ikke det som skjedde?
Da du mistet dine dyrebare venner.
Sjokket var så traumatisk at du mistet minnene dine.
Jeg er
legen din, Mira Kano, psykiater.
Jeg gir deg terapi.
Du husker det ikke.
Du husker det bare ikke.
Så?
Husker du det nå?
Kommer minnene dine…
…gradvis tilbake?
Så? Arisu.
Kommer minnene dine gradvis tilbake?
Chota.
Karube.
Dere to er så nære.
Hun er alltid bekymret for deg.
Hun mistet også noen hun brydde seg om og har blitt innlagt her.
Si det.
Fortell meg hva som skjedde
da du så fyrverkeriet.
Kom igjen, prøv å huske.
Den gangen…
Faen!
Pass deg! Faen!
Fyrverkeri!
-Glem fyrverkeriet, bare løp! -Pass deg!
Det var min feil at de…
Det virker som du husker alt nå.
Det var jeg som drepte dem.
Det du ville vite, var ikke sannheten om verden.
Det du ville vite,
var hva du er.
Du vil ha svaret
på hvorfor du lever.
Du vil vite hvorfor du eksisterer.
Du ble oppdratt uten kjærlighet.
Lenge før du kom hit,
har du lett etter svaret.
Det var derfor,
i fantasiene dine,
disse latterlige spillene dukket opp,
Mens du fortsatte å overleve spillene,
ble ønsket om å vite hva dette stedet er
og ønsket om å vite hvorfor du eksisterer,
til slutt flettet sammen.
Trenger noen i denne verden
deg?
Tror du jeg kan det?
-Du har forberedt deg. -Jeg har det, men…
Jeg vet ikke hva jeg må gjøre.
Har din eksistens i denne verden noen mening?
Hva er din hensikt i livet?
Hvor lenge skal du fortsette å leve slik?
Hør her.
Hva er poenget med livet ditt?
Men nå overlevde du.
Livet mitt er…
…helt meningsløst.
Det var de som burde overlevd.
Karube.
Chota.
Men i stedet
var det jeg som overlevde med mitt meningsløse liv.
Jeg burde ikke leve.
Arisu.
Du må vente utenfor. Jeg har ikke bedt deg inn.
-Arisu! -Slutt.
Han prøver å huske alt nå.
-Hør på meg! Våkne! -Slutt!
Arisu prøver å huske fortiden og bli frisk, men du forhindrer det.
-Du tar feil! -Gå vekk.
Nå, Arisu.
Dette må ta slutt.
Hvis jeg kan bekrefte at du vil gi opp,
tar spillet slutt.
Vil spillet ta slutt?
Jeg visste det. Det var ingen illusjon.
Jeg deltok også i dette spillet.
Nå, Arisu.
Du må bekrefte det en siste gang.
Du vil…
…avslutte spillet, ikke sant?
Du vil føle deg bedre om du tar medisin.
Ta dem.
Så svarer du.
Arisu, ikke gjør det.
Ikke gjør det!
Slutt.
Arisu.
Husker du hva du sa?
Du ville risikere livet for å redde meg.
Uansett hva Mira sier, er jeg definitivt her!
Jeg lever!
Hvis du fortsatt tror på det Mira sier,
vil vår tid sammen være…
…ingenting annet enn en illusjon du skapte.
Hvis det bare var en illusjon,
kan du se meg dø foran øynene dine.
Arisu.
Våkne.
Arisu
Arisu.
Våkne.
Vær så snill.
For et vakkert syn.
Men kjærligheten er til slutt maktesløs.
Arisu.
Vær så snill.
Jeg bør ikke leve.
Jeg har ingen grunn til å leve.
Kom tilbake.
Arisu!
Svaret…
Grunnen til å leve…
Glem de tingene.
Alle har ulike svar.
En grunn til å leve…
Det spiller ingen rolle om du har en eller ikke.
Vi har lett.
Vi har lett sammen.
Bare det…
Den som fikk meg til å innse det…
…var deg.
Det var deg, Arisu.
Stakkars deg.
Jeg vant.
Du gir opp,
ikke sant, Arisu?
Så…
…spillet er over.
Usagi.
Jeg vil
holde hånden din igjen.
Én gang til.
Jeg vil gå med deg igjen.
Jeg vil spise sammen igjen.
Jeg også.
Jeg vil…
…si god morgen til deg igjen i morgen.
Jeg vil le med deg hver dag.
Bare én gang…
…vil jeg bestige et fjell sammen.
Å være med deg er nok, Usagi.
Og til og med…
…er det greit å krangle.
Jeg vil bare at du…
…skal leve.
Jeg vil beskytte deg.
La oss fortsette…
…spillet.
Arisu.
Det går bra nå.
Bruk dette.
Så fantastisk.
Du rørte meg.
For hennes skyld også,
la oss avslutte spillet.
Greit.
Ja!
Jeg vant!
Du spilte tre runder
uten å gi opp.
Gratulerer, Arisu.
Spillet er over.
Endelig.
Er det over?
Ja.
Vi vant.
Så…
Hva er dette stedet?
Arisu.
Det finner du snart ut.
Av dine to valg,
uansett hva du velger,
får du vite svaret.
Du får vite hva slags person du er.
Det får du vite.
Livet er som et spill.
Nyt det.
Gratulerer.
Alle spillene er fullført.
Nå vil de overlevende spillerne få to valg.
Velg om dere vil akseptere eller avslå statsborgerskap
og permanent opphold i dette landet.
Jeg gjentar.
Velg om dere vil akseptere eller avslå statsborgerskap
og permanent opphold i dette landet.
Jeg takker nei.
Jeg…
…takker nei.
Jeg takker nei.
Vi drar tilbake sammen.
PERMANENT STATSBORGERSKAP JA/NEI
Selvsagt godtar jeg det.
Jeg godtar det også.
Vel…
Jeg takker nei.
Hva med deg?
Jeg takker nei.
Jeg…
…avviser permanent opphold.
Jeg også.
Jeg takker nei.
Det vanlige?
Ja.
Her.
Hva?
Nesehåret ditt stikker ut.
-Virkelig? -Jeg bare tuller.
Din drittsekk!
Du virket så deprimert.
Dere vet å dra ut nesehår med voks? Det ser så vondt ut.
-Kommer de aldri tilbake? -Selvsagt gjør de det!
En nesehårklipper ville vært bedre.
Men hvis noe falt på hodet ditt, ville det gjort vondt!
Nei. En eksplosjon gjør vondere.
-Ja. -Ikke sant?
Beklager.
Det er min feil.
Beklager.
"Hans feil", sier han. Du er like selvsikker som alltid.
Du tror du lever fordi du ble utvalgt.
Nei! Det er takket være dere.
Det høres ut som om vi ofret oss for å holde deg i live.
Det er en grusom ting å si.
Arisu skjønner det ikke.
Hva er det med dere?
Hva prøver dere å si?
Bare si det.
Én ting jeg kan si sikkert,
er at det ikke var et eneste spill du fullførte helt alene.
Å takke oss resten av livet er ikke nok.
Skal jeg be om unnskyldning resten av livet?
Er du dum?
Lev livet ditt til siste slutt.
Ja.
Det skal jeg.
SHIBUYA
Det ville vært ille med zombier i Shibuya.
Hvis alle ble bitt, ville de blitt til zombier!
-Slutt med zombiepraten. Finn på noe. -Ok.
Men om zombier dukket opp, ville Kurabe overlevd.
Du ville slått ut zombiene.
Nei, du ville overlevd, Arisu.
Meg? Hvorfor det?
Det er sikkert du som overlever.
Greit.
Kom igjen.
Hva gjør du?
Dette er frigjøringsdagen din!
Unnskyld meg!
Slipp meg!
-Se, fyrverkeri! -Skynd deg og løp!
Det er politiet! Dette er ille!
Løp!
Der borte!
Kan du høre meg?
-Sjekk denne! -Oppfattet!
Det er puls!
Han er bevisst! Båren!
-Fortsett HLR! -Ok!
Kom hit! Fort!
En meteoritt har eksplodert over Tokyo
og forårsaket store ødeleggelser i og rundt Shibuya.
Brannslokkingen har gått sakte.
Identifiserte ofre er Kodai Tatta, Saori Shibuki,
Takeru Danma, Sho Okada,
Daikichi Karube, Urumi Akamaki,
Momoka Inoue, Asahi Kujyo,
Chota Segawa…
Både Karube og Chota døde.
Hvorfor overlevde jeg?
Ikke tenk på det.
Du plager deg selv.
Det heter "overlevesskyld".
"Hvorfor overlevde bare jeg?
Hvorfor kunne ikke de andre reddes?"
Folk som overlever katastrofer og ulykker, klandrer ofte seg selv slik.
Men da de fant deg, hadde hjertet ditt stoppet.
Og i et helt minutt.
Du var på grensen mellom liv og død i et minutt.
-Et minutt? -Ja.
Et minutt?
Det virket som mer…
Jeg var…
Jeg var på et fjernt sted veldig lenge.
Pappa…
Han gråt.
Jeg har ikke sett ham gråte siden mamma døde.
Hva?
Hjertet ditt stoppet visst også.
Hvordan vet du det?
Det samme skjedde med meg.
For et sammentreff.
Har du endret deg siden du nesten døde?
Jeg vet ikke.
Jeg ser mer gretten ut.
Hva med deg?
Siden jeg har kastet bort livet mitt til nå,
ønsker jeg å leve et mer nyttig liv.
Det er alt.
Var du også en drittsekk?
Ja.
Doktor, sjekk disse papirene.
Greit.
Han har kommet langt til å ha overlevd hjertestans.
-Gi meg litt gasbind. -Ja.
-Er det noen du kjenner? -Nei.
Han gjør så godt han kan.
Ja, det stemmer.
Begynner hjertemassasje.
-Gjør klar hjertestarter nå! -Greit!
Rizuna Ann, hører du meg?
Klart!
Ingen puls!
En gang til! Lader!
Ja! Oppladning fullført!
Klart!
Vi har en puls. Blodtrykket er stabilt mellom 80 og 90.
Hun er tilbake! Fortsett. Tang!
-Går det bra? -Ja.
-Det er ingen grunn til å forhaste seg. -Ok.
Velkommen tilbake.
Hikari.
…og har godkjent to billioner yen med utbetalinger fra statskassen.
Det er en uke siden en meteoritt eksploderte over Tokyo.
Flere deler av jernbanen står fortsatt,
og motorveier er stengt.
Unnskyld meg.
Kan jeg bruke den nå?
Beklager. Vær så god.
Vent.
Vekslepengene dine.
Tusen takk.
Unnskyld. Har vi møttes før?
Jeg tror ikke det.
Vent.
Har vi aldri møttes før?
Hva?
Flørter du med meg?
Nei. Det er ikke sånn.
Ville det vært greit om jeg flørter med deg?
Beklager, det var rart å si.
Kanskje vi har møttes før.
I fjor? For to år siden?
Når var det?
Jeg har glemt det.
Men jeg tror vi har det.
Det er fint vær ute.
Hva med en tur rundt gårdsplassen?
Vent!
Tekst: Trine Friis