Дозвольте мені пояснити правила.
Ми зіграємо в гру з рівнем складності «Королева чирв», яка називається
«Крокет».
Крокет?
Його ще називають більярдом на траві,
і він був популярний у 19 столітті в Англії.
Але боюся, в Японії про нього знають мало.
Я не знаю правил.
Нічого страшного, якщо ви не вмієте грати в крокет.
Розумієте,
неважливо, виграєте ви чи програєте.
Що?
Щоб пройти цю гру,
вам просто потрібно зіграти три сети крокету і не вийти з гри.
Якщо ви вийдете раніше, гру буде закінчено.
Ви навіть можете взяти зброю.
Єдине правило — це завершити три сети крокету.
Якщо ми дограємо до кінця, ми пройдемо гру, навіть якщо не виграємо?
Саме так. Хіба це не легко?
А тепер розважаймося!
АЛІСА В ПРИКОРДОННІ
У цю гру грають дерев’яним молотком і двома кулями.
Ви повинні провести обидві кулі через шість воріт у встановленому порядку,
а тоді влучити в кілок на фініші раніше за іншого гравця.
Так!
Я виграла перший сет.
Якщо ми зіграємо три повних сети, ми пройдемо цю гру
і виграємо.
Ще два сети.
Про що вона думає?
Гаразд, час для другого сету.
Вона просто затягує гру.
Вона просто розважається.
Треба швидко закінчити гру.
О боже, це так весело!
Добре!
Це ніколи не закінчиться.
Так!
Я виграв.
Схоже, я програла другий сет.
У тебе талант!
Гаразд, час для третього сету.
Щось я втомилася.
Як щодо чаю?
Чаю?
Ми не хочемо чаю, ми хочемо перейти до гри.
Чаювання під час матчу — частина етикету для леді і джентльменів.
Прошу, пригощайтеся чаєм.
Після завершення цієї гри ми повернемося в реальний світ?
Дізнаєшся після завершення.
Не говори до неї більше.
Не слухай, що вона каже.
Нам потрібно лише завершити.
Ти так сильно хочеш знати відповідь?
Мої друзі померли, не знаючи цієї відповіді.
Я хочу знайти відповідь заради них.
Тому я і дійшов аж сюди.
І ти хочеш повернутися в реальний світ.
Це можливо?
Хто знає? Я не можу тобі сказати.
Може так статися, що від твого світу залишилися лише руїни.
Ти так кажеш, але я впевнений, що ти теж нічого не знаєш.
Я знаю.
Гадаю, я не маю вибору.
Якщо ти так сильно хочеш знати,
я мушу розповісти тобі…
правду про цю країну.
Однак ти мусиш її прийняти, хай би що я тобі сказала.
Адже ти сам хотів це почути.
Не забувай про це.
Ти колись уявляв,
яким світ був би в майбутньому?
У майбутньому?
Так.
Нанотехнології, відновлювальна енергія,
стовбурові клітини, віртуальна реальність, крионіка, тераформування…
Технології вашої ери досі сповнені надій і фантазій.
Мабуть, ти щасливий.
Усі ці речі зробилися реальністю.
Технології розвивалися дуже швидко і досягли значного прогресу.
За 30 років економіки країн, що розвивалися, виросли,
а перешкоди для покращення умов життя були усунуті.
Через 50 років генетичні маніпуляції збільшили тривалість життя людини.
Стривай.
До чого це все?
Я просто тобі розповідаю,
яким буде майбутнє через 1000 років із цього моменту.
Тисячу років?
Майбутнє?
Оскільки людська раса розвине ще кращі розумові здібності,
у кожній області знань безперервно робитимуть відкриття.
Через десять років із часу, у якому, як ви думаєте, ви живете,
аватари і віртуальна реальність
стануть способом життя. Так ми працюватимемо й розважатимемося.
Через 50 років усі хвороби, такі як рак і деменція,
можна буде вилікувати генною інженерією.
Через 100 років
завдяки регулюванню клімату і навколишнього середовища
не буде стихійних лих.
А через 200
завдяки повному розумінню механізмів мозку
можна буде переносити спогади і свідомість.
Через 300 років
люди вже не вмиратимуть із природних причин
і житимуть у середньому 300 років.
Через 400 років
ми ідеально знатимемо фізику, а отже закони причинності,
що дозволить нам пояснювати навіть такі речі, як збіг і доля.
За 500 років жодні неочікувані події більше не відбуватимуться.
Досягнувши ідеального контролю над всім,
люди, по суті, стали безсмертними.
Наступні 500 років
ми могли продовжувати жити, якщо приймали дофамін.
Ось, яким світ буде за 1000 років.
Насправді зараз ви граєте в цю гру у віртуальній реальності.
Ви в глибокому сні, тож ви про це забули.
Цей тур у світ 1000-літньої давнини —
наша найбільш популярна гра зараз.
Оскільки ми тепер майже безсмертні, ми практично позбавлені сенсу життя.
Ера за 1000 років до нашого часу,
де загроза смерті і кінець світу були реальністю,
захопила нашу уяву.
До речі, я адміністраторка цієї системи.
Я жартую! Я про все це збрехала.
Га?
Годі цього лайна.
Правда в тому, що…
через генетичні маніпуляції
рослини розрослися в гігантських масштабах.
Ви теж це бачили, так?
Місто просто потопає в зелені.
Навколо міста виросли гори.
Це все зробили прибульці.
Прибульці?
Вони захопили нас, людей, і стерли наші спогади,
і змусили нас грати в усі ці ігри, ставлячи над нами експерименти.
Це правда?
Це правда.
Але…
між людьми, які грають у ці ігри, ходять чутки.
Насправді, у зв'язку з ядерною війною,
люди більше не живуть на Земній поверхні.
Багаті еліти, які живуть під землею, вживили андроїдам фальшиві спогади
і змусили їх грати в ці ігри на поверхні,
щоб вони робили ставки на переможця.
Ви вірите в те, що ви — пригноблені люди,
яких прибульці змушують грати в ці ігри.
Але правда в тому…
що ви — просто андроїди, яким імплантували
штучні спогади.
І це так і є?
Я жартую.
Нам залишився ще один сет.
Не слухай більше Міру.
Упевнений, ти навіть не знаєш правду.
Можливо.
Хіба правда аж така важлива?
Ти хочеш дізнатися її заради твоїх померлих друзів?
Бідолашний.
Я бачу, що твої покійні друзі
були тобі дуже й дуже дорогі, чи не так?
До речі, це я створила ту гру рівня складності «Сімка чирв».
Адже ви були такими близькими, тож я просто мусила.
Арісу!
Усе гаразд. Не зупиняй його.
Ненависть до когось — одна з найкращих мотивацій у житті.
Це частина твого плану, так?
Щоб я тебе вбив,
доки гра ще триває.
Якщо я тебе вб'ю в цій грі,
я не зможу пройти гру, і тоді гра для мене не закінчиться.
Іншими словами, гра не закінчиться ніколи.
Якщо це станеться…
усі гравці в цій країні чекатимуть, доки спливуть їхні візи.
Це саме той
відчай крайнього ступеню, який ти хочеш нам нав'язати.
Коли ти грав у ці ігри,
хіба тобі було цікаво, що відбувається у світі?
Тебе турбувало, як працює світ або якою є його найвища ціль?
Тебе все це турбувало?
Ці речі більше не мали значення, правда?
Тоді чому взагалі має значення, у чому полягає правда?
Арісу. Не слухай її.
-Я хочу знати правду. -Арісу!
Так сильно хочеш знати?
Так.
Тоді, гадаю, ти готовий прийняти реальність, так?
Дуже добре.
Я більше не ухилятимуся від твого запитання.
Почну з великого відкриття.
Світ, який ти бачиш зараз, не справжній.
Це ілюзія.
Ти кажеш, що все це — ілюзія?
Ти ніколи цього не підозрював, відколи потрапив сюди?
Закинуте місто, радикальні технології і абсурдні ігри.
Це прибульці? Люди майбутнього? Навіть якби це були вони,
можеш придумати хоч одну причину, навіщо їм проводити ці ігри?
Гра в лови і гра в хованки — це все дитячі ігри.
Тут не відбувається нічого, що виходить за межі нашої уяви.
Цілком природно, що така людина, як ти, дійшла аж до цього рівня.
Бачиш, це тому…
що всі ці речі відбуваються в крихітному світі,
який існує всередині всього лише 1500 грамів твого власного мозку.
Арісу, не слухай її.
Якби це було ілюзією,
чи це означає, що моє життя — продукт твоєї уяви?
Я тут, жива!
Саме так.
Ти існуєш.
Але це не та реальність, яку бачить Арісу.
Що?
Арісу.
Хіби ти не пам'ятаєш,
що тоді відбулося?
Коли ти втратив твоїх дорогоцінних друзів.
Цей шок був таким травматичним, що ти втратив свої спогади.
Я…
твоя лікарка, Міра Кано, психіатриня.
Зараз ти отримуєш моє лікування.
Ти просто цього не пам'ятаєш.
Ти просто не пам'ятаєш.
То що?
Зараз ти пригадав?
Твої спогади…
поступово повертаються?
То що? Арісу.
Твої спогади поступово повертаються?
Чота.
Карубе.
Ви двоє дуже близькі.
Вона завжди
про тебе хвилювалася.
Вона теж втратила дорогу їй людину,
і її госпіталізували сюди.
Гаразд. А тепер скажи мені.
Скажи мені, що насправді сталося,
коли ти побачив ці феєрверки.
Ну ж бо, спробуй пригадати.
Увесь цей час…
-Гей! -От лайно!
Обережно! Чорт!
Швидше!
Гей! Феєрверки!
-Забудь про феєрверки, тікай! -Обережно!
Це я винен у тому…
що вони…
Схоже, тепер ти все пригадав.
Це я їх убив.
Ти хотів дізнатися…
не правду про цей світ.
Насправді ти хотів дізнатися,
що ти таке.
Ти хочеш знати…
чому ти живеш.
Хочеш знати, чому ти існуєш.
Ти зростав, не знаючи любові.
Задовго то того, як ти сюди потрапив,
ти шукав цієї відповіді.
Ось, чому
у твоїх фантазіях
з'явилися ці безглузді ігри.
Поки ти продовжував виживати в цих іграх,
твоє бажання дізнатися, що це за місце,
і твоє бажання дізнатися, чому ти існуєш,
переплелися в одне ціле.
Чи комусь…
у цьому світі…
ти потрібен?
Гадаєш, я зможу?
Ти про що? Ти ж підготувався, правда?
Так, але…
Я не знаю, чи цього достатньо…
Твоє існування в цьому світі
має хоч якийсь сенс?
Яка у тебе в житті ціль?
Скільки ще ти плануєш так жити?
Слухай.
Чи є сенс у тому, що ти живий?
Але зараз…
ти — той, хто вижив.
Моє життя…
абсолютно безглузде.
Це ті хлопці повинні були вижити.
Карубе…
Чота…
Але натомість…
вижив я зі своїм безглуздим життям.
Я не повинен був вижити.
Арісу.
Ти маєш почекати ззовні.
Я тебе ще не кликала.
Арісу!
Припини це.
Він намагається усе згадати зараз.
Послухай! Послухай мене! Прокинься!
Припини!
Арісу намагається пригадати своє минуле й одужати,
але ти цьому заважаєш.
-Ти помиляєшся! -Відійди.
А тепер, Арісу.
Покінчимо з цим.
Якщо я зможу підтвердити твоє бажання вийти з гри,
гру буде завершено.
Гру буде завершено?
Я так і знала.
Це була не ілюзія.
Я теж брала участь у цій грі.
А тепер, Арісу.
Підтвердимо це в останній раз.
Ти…
виходиш із гри, так?
Ти почуватимешся краще, якщо приймеш ці ліки.
Прийми їх.
А тоді дай мені відповідь.
Арісу, ні.
Арісу, ні!
Припини.
Арісу…
Пам'ятаєш, що ти казав?
Ти казав, що ризикнув би життям заради мене.
Байдуже, що каже Міра.
Я абсолютно точно тут!
Я жива!
Якщо ти досі віриш у те, що каже Міра…
то час, який ми провели разом…
це ніщо більше, ніж ілюзія, яку ти створив.
А якщо все це була ілюзія,
то ти зможеш просто дивитися, як я помиратиму в тебе на очах, так?
Арісу…
Прокинься.
Арісу…
Арісу.
Прокинься.
Будь ласка.
Яка прекрасна сцена.
Але…
людська любов абсолютно безсила.
Арісу…
Прошу…
Я…
не мав би бути живим.
У мене немає причин, щоб жити.
Повернися…
Арісу!
Відповідь…
Причина, щоб жити…
Забудь про ці речі, Арісу.
Відповідь…
для кожного різна.
Причина жити…
Немає значення, є вона в тебе чи ні.
Увесь цей час ми шукали…
ми шукали разом.
Лише цього вже досить.
Лише цього…
Людина, яка змусила мене це зрозуміти…
це був ти.
Це був ти, Арісу.
Бідолашна.
Я перемогла.
Ти відмовишся від цієї гри.
Чи не так, Арісу?
Тоді…
гру завершено.
Усагі…
Я хочу…
знову взяти тебе за руку.
Іще один раз.
Я хочу
гуляти з тобою.
Я хочу знову з тобою їсти.
Я теж.
Я хочу…
знову сказати тобі…
«добрий ранок» завтра, Арісу.
Я хочу сміятися з тобою щодня.
Усього лише раз,
я хотіла б, щоб ми разом піднялися на гору.
Просто бути з тобою…
уже достатньо, Усагі.
І навіть…
я не була б проти іноді сперечатися.
Я лише хочу, щоб ти…
жила, Усагі.
Я хочу тебе захистити, Усагі.
Продовжимо…
цю гру.
Арісу…
Уже все гаразд.
Використай це.
Як велично.
Ви мене зворушили.
І заради неї теж…
давай закінчимо цю гру.
Гаразд.
Добре.
Так!
Я виграла!
Ти зіграв три сети…
і не вийшов із гри.
Вітаю тебе, Арісу.
Гру завершено.
Нарешті…
Це кінець?
Так.
Ми перемогли.
Отже…
Що це за місце, так чи інакше?
Арісу.
Скоро ти дізнаєшся сам.
У тебе два варіанти.
І байдуже, який ти обереш…
ти дізнаєшся відповідь.
Ти дізнаєшся, що ти за людина.
Ти дізнаєшся.
Життя…
наче гра.
Насолоджуйся ним далі.
Вітаємо.
Цього разу всі ігри були пройдені.
Тепер ми запропонуємо всім гравцям два варіанти на вибір.
Будь ласка, оберіть, приймаєте ви чи відмовляєтеся від громадянства
і дозволу на проживання в цій країні.
Повторюю.
Будь ласка, оберіть, приймаєте ви чи відмовляєтеся від громадянства
і дозволу на проживання в цій країні.
Я відмовляюся.
Я…
відмовляюся!
Я відмовляюся.
Повернемося разом.
ДОЗВІЛ НА ПРОЖИВАННЯ ПРИЙНЯТИ/ВІДМОВИТИСЯ
Звісно, я приймаю.
Я теж із вдячністю прийму.
Що ж…
Гадаю, я відмовлюся.
Як щодо тебе?
Я відмовляюся.
Я…
відмовляюся від дозволу на проживання.
Я теж.
Я відмовляюся.
Як завжди?
Так.
Тримай.
Га?
Що?
У тебе волосся з носу стирчить.
Що? Справді?
Я жартую.
Що? Ти козел!
Я маю на увазі, ти виглядаєш таким пригніченим.
Гей, чули про висмикування волосся з носу за допомогою воску? Це так боляче.
І воно не відростає?
Звісно, відростає!
Тоді краще вже ножиці.
Але якщо в цю мить тобі щось впаде на голову, буде дуже боляче!
Ні. Вибух спричинив би більше болю.
-Ясна річ. -Справді?
Вибачте.
Це моя вина.
Вибачте.
Він каже, «його вина».
Знову ця твоя самовпевненість.
Гадаю, ти вважаєш, що ти живий, тому що ти обраний чи щось таке.
Ні! Це все завдяки вам, хлопці.
Звучить так, ніби ми пожертвували собою, щоб зберегти тобі життя.
Дідько, Чото. Це дуже жорстокі слова.
Тому що Арісу взагалі цього не розуміє.
Що з вами, хлопці?
Що ви хочете сказати?
Просто скажіть це.
Одне я можу сказати точно…
Не було жодної гри, яку ти пройшов тільки завдяки власним зусиллям.
Замало буде просто дякувати нам до кінця твого життя.
Тоді чи варто мені натомість вибачатися решту мого життя?
Ти дурний?
Живи своїм життям на повну до самого кінця.
Так.
Я буду.
ШІБУЯ
Уявіть, якби в Шібуї з'явилися зомбі?
Покусали б усіх тут, і вони теж стали б зомбі.
-Годі про зомбі. Думай, куди нам піти. -Добре.
Якби з'явилися зомбі, вижив би тільки Карубе.
Ти вирубив би їх одним ударом.
Ні, це був би не я. Це ти вижив би, Арісу.
Я? Чому?
Я впевнений, що вижив би саме ти.
Гаразд.
-Поїхали. -Ого.
Що ти робиш?
Це твій День незалежності!
Дайте дорогу!
Гей! Злізай!
-Дивіться, феєрверки! -Тікайте!
Це поліція! Справи кепські!
Тікайте!
Туди!
Ти мене чуєш?
-Перевір цього! -Прийняв!
Пульс є!
Він у свідомості! Ноші!
-Роби реанімацію! -Так!
Каталку сюди!
Над Токіо вибухнув метеорит,
спричинивши серйозні руйнування в районі Шібуя і довкола.
Пожежники просуваються повільно.
Ідентифіковані жертви: Кодай Татта, Саорі Шібукі,
Такеру Данма, Шо Окада,
Дайкічі Карубе, Урумі Акамакі,
Момока Іноуе, Асаї Куджьо,
Чота Сегава…
І Карубе, і Чота померли.
Чому вижив тільки я?
Не думай про це.
Ти тільки робиш собі гірше.
Це називають «провиною вцілілого».
«Як вийшло, що тільки я вижив?
Як так вийшло, що їх не змогли врятувати?»
Люди, які вижили в катастрофах або аваріях часто себе звинувачують так.
Але коли рятувальники тебе знайшли,
твоє серце, очевидно, уже зупинилося.
І на цілу хвилину.
Ти цілу хвилину перебував між життям і смертю.
Хвилину?
Так.
Одну хвилину, га?
Мені здавалося, що…
я був…
десь далеко протягом дуже довгого часу.
Тато…
Він плакав.
Я не бачив, як він плакав, зі смерті мами.
Що?
Очевидно, твоє серце теж стало.
Цікаво, звідки ти знаєш?
Зі мною було те саме.
Який збіг.
Відколи ти майже помер…
у тобі щось змінилося?
Я не знаю.
Ну, я тепер маю бридкіший вигляд.
А як щодо тебе?
Оскільки до цієї миті я марнував своє життя,
я думаю, що відтепер я зможу жити більш гідним життям.
Ось і все.
Отже, ти теж був шматком лайна, га?
Так.
Лікарю, прошу, подивіться ці картки.
Гаразд.
Це значний прогрес для того, хто пережив зупинку серця.
-Принесіть мені марлю. -Так, пане.
Ви його знаєте?
О… ні.
Він дуже старається, чи не так?
Так, це правда.
Починаємо масаж серця.
-Дефібрилятор! Зараз! -Так!
Анно! Різуна Анно! Ви мене чуєте?
Чисто!
Пульсу немає!
Ще раз! Заряд!
Так, пане! Заряд проведено!
Чисто!
У нас є пульс.
Кров'яний тиск стабільний між 80 і 90.
Вона повернулася! Відновити операцію. Щипці!
Усе гаразд?
Так.
Немає потреби поспішати.
Гаразд.
З поверненням.
Хікарі.
…і погодив два трильйони єн виплат із державної скарбниці.
Минув тиждень з того часу, як над Токіо вибухнув метеорит,
і на сьогодні багато секцій залізниці досі не функціонують,
а великі магістралі все ще закриті.
Вибач…
Можна я цим скористаюся?
О, вибач. Будь ласка.
Чекай.
Твоя решта.
О. Дуже тобі дякую.
Вибач… Ми десь зустрічалися?
Не думаю.
Стривай.
Ми точно не зустрічалися раніше?
Що?
Ти зі мною заграєш?
О, ні. Це зовсім не те.
Ну… Тоді…
чи це було б нормально, якби я з тобою загравав?
Вибач, дивно казати таке.
Можливо, ми десь зустрічалися.
Минулого року.
Два роки тому?
Коли це було?
Я забула.
Але ми десь зустрічались.
Що ж, погода чудова.
Може, прогуляємося у дворі?
Авжеж.
Чекай!
ДЖОКЕР
АЛІСА В ПРИКОРДОННІ
Переклад субтитрів: Сабіна Дадашева