V MINULÝCH DÍLECH...
Poslouchejte.
Po dlouhou dobu zůstala vlast víl svobodná,
dokud nepřišly říše lidí.
Uprostřed toho konfliktu
našly dvě duše nečekanou lásku.
Zajímá tě ta tvoje víla, co?
Nejsem jediný s tajemstvím, co?
Zemře pro tebe.
Ona miluje tebe.
Vím, co se sem žene.
Jestli ji miluješ,
nedopustíš to.
O SEDM LET POZDĚJI
-Kam, inspektore? -Na Row.
Máme vraha na útěku.
Ty, co ji našly, říkaly, že je Aisling Querelleová.
Zabilo ji strašné zlo. Ani člověk, ani víla.
Proč vás tak zajímají?
Proč k nim cítíte takovou náklonnost?
Víš, že sem nemusíš chodit každý den.
Za těmi mřížemi jsem klidně mohl skončit já.
Dariusi!
Není ti nic?
Jsem v pořádku.
Tak jo.
Jsem jen tvůj.
Jméno?
Vignette. Vignette Stonemossová.
Tourmaline!
-Ty to nevíš, co? -Co nevím?
Jsi naživu.
Nechtěl jsem ti ublížit.
Ty jsi mě zničil.
Do toho baráku nepůjdu.
Tady dělat nemůžu. Co mi zbývá?
Říkají si Černý havran.
Zákony tohohle města nejsou naše.
Nechrání nás.
Udělám, co řekneš.
Nepřenesla bych přes srdce, kdyby tě to stálo život.
Kdepak jsi byl? Snad ne na Carnival Row.
-Jistěže ne. -Jsi kancléřův syn, Jonahu.
Nesmíš nahrávat otcovým nepřátelům.
-Kdo je to? -Longerbaneova dcera Sophie.
Ve městě se zvedá vlna hněvu.
Jeho dobří obyvatelé toho mají dost!
Vy jste Jonah Breakspear.
Asi bylo nevyhnutelné, že se naše cesty jednou střetnou.
Já vás mám učit.
Ať vám platí cokoliv, dám dvojnásobek.
Nemyslete si, že mě můžete podplatit,
abych za vás lhal.
Má pán sídla čas?
Já jsem tady pán.
Vycítila jsem,
že jste nebyl řádně pozván do zdejší společnosti.
A vycítila jste příležitost.
Jeho požadavky musejí mít nějaké meze!
Jistě.
Nikoho takového jako vy
jsem ještě nepotkala, pane Agreusi.
Vstaň z postele.
-Co to děláš, Imogen? -Musíme zmizet.
Signalizují nám.
Ignorujte je. Ať si nás chytí, chtějí-li.
-Jaký máme nastavit kurz? -Někam daleko.
Já vím, kdo jsi.
Ona pořád žije?
Času není nazbyt. Běž.
Ty jizvy.
Jsi napůl víla.
-Nemůžu tomu uvěřit. Míšenec? -A přímo před našima očima.
Seberte ho.
Rycrofte Philostrate,
jste zatčen.
Myslíš někdy na Tirnanoc?
Pořád.
Kéž bych tě nikdy neopustil.
Počkej.
Já svou matku nezabil. Ani jsem nevěděl, kdo to je.
Ale můžu se zeptat tebe, otče.
Vy nejste Krik.
Už nepotřebuju učitele umění a literatury.
Chápu, pane.
Ale potřebuju čestného muže.
Pane?
Zvláštního poradce kancléře.
Děkuji.
Ctihodná vůdkyně opozice,
budete stát při mně?
Budu.
-Musíte zpátky na Row. -Proč?
Všechny stvůry mají být izolovány na Row.
Jen stvůry. Pokračuj dál.
Já jsem stvůra.
Slyšíš to?
Jo. Co to bylo?
Já nevím.
Něco se hýbe.
Uklidni se.
To jsou jen holubi.
Pojďte.
Tak dost!
Sklapněte, vy všiváci.
Strejda Boz má pro vás parádní dárek.
Kdo chce vidět, jak zkurvenej polda dostane na frak?
Tady máte
Rycrofta Philostratea!
Naser si, ty zkurvenej poldo.
Ale počkejte chvilku.
Tady naši šampioni jsou vyčerpaní.
Nebylo by fér nechat je samotný
bojovat s poldou, co?
Blbej troll? Tak jsme se nedohodli.
Ne.
Ale přísně vzato je to v rámci pravidel.
A ty se na tebe pořád vztahují, poldo.
Jestli se na to necítíš, můžeš to vzdát.
No tak, co si vybereš?
Boj, nebo útěk?
Boj! Boj!
Vignette!
Jsi celá?
Tak pojďte.
Stát, ani hnout.
Ty šmejde!
Svinskej míšenec.
Tady nahoře! Honem!
Je to Černý havran.
Musíme ji zastavit.
Ať neuteče. Zastřelte ji.
LÉKÁRNIČKA PRO NEMOCNIČNÍ ODDĚLENÍ BURGUESKÉ ARMÁDY
Tady je jich víc.
Vezměte tolik, kolik unesete.
Zkontrolujte další vagon!
Podělaná stvůro!
-Zbabělej hnusáku. -Ne!
-Chtěl mě střelit do zad. -Dohodli jsme se. Žádné zabíjení.
Phaedro.
Gezo, sevři ho, sakra!
Kurva.
Hajzl mizernej!
Zaplatíš mi.
To je fér.
Nesázeli jsme se o peníze.
Vezmi si ty guldeny a odpal.
Měli jsme dohodu.
Že když vyhraju, něco pro mě uděláš.
Něco mimořádného.
Nebo teď Boz Ghaidos kašle na dohody?
Tak jo. Podívaná skončila.
Philostrate vyhrál
a já budu ctít naši dohodu.
To je fér.
Zítra v poledne, bývalý inspektore.
Nevrť se.
Co udělá Dahlia, až zjistí, že jsme přepadli vlak?
Nevím. Já jsem se snažila přežít.
To ji nepotěší.
Je mi ukradený, co Dahlii potěší.
Lidi trpí a potřebují léky. Tak jsme jim je opatřili.
Jestli chce vyvádět, kašli na ni.
Jo. Udělali jsme správnou věc.
Ona to pochopí.
Děkuju.
Vezmu jí to.
Musím se vrátit.
Promiň, já...
Je mi to líto.
Dneska jsi odvedla dobrou práci.
Ne dost dobrou.
Pár pytlů anodynu nevyléčí bás dubh, že ne?
Ulehčuje jim to utrpení.
Pro dnešek to stačí.
Kolik jich ještě přišlo?
Od včerejška pět.
Vám vílám tyhle podmínky nevyhovují, co?
My máme létat,
ne se válet v lejnech jako chodci.
Až na vás.
Je to menší milosrdenství, že ta nemoc postihuje jen vaše lidi.
Kdyby trpěli faunové, postarala by ses o nás. To vím.
-Ne, ne... -Ale no tak.
Chudáci.
Ona je jeho vyvolená?
Kaine a Oona si vybrali jeden druhého spolu se třemi dalšími.
Před měsícem těch pět mluvilo o tom, kolik dětí by měli.
Pěkně mě štveš, víš to?
Teď už zbývají jen dva.
Jakmile Oona zemře, Kaine zůstane sám.
Prý sis včera večer zalétala.
Jak se máš?
Dobře.
Až na mé přátele, kteří dělají nájezdy beze mě.
Brzy. Až ti bude líp.
Dobře.
Je to ubíjející,
jen tu tak polehávat.
Nechce si je vzít.
Cože? Proč?
Kdybys náhodou zapomněla, jsem Černý havran,
takže trochu bolesti vydržím,
když není dost léků pro všechny.
Jistě na tom nejsem hůř než ostatní. To bude dobrý.
Kdyby se někdo opovážil říct, že jsem statečná,
tak ho praštím.
Lásko, měj slitování.
Byla to náročná noc. Vyloupili jsme vlak.
Dobře, nechám tě jít.
Prozatím.
Jsi v pohodě?
Pár škrábanců, nic víc.
Ale ty jsi na tom hůř. Podívej.
Dostal jsem, po čem jsem šel.
Kdyby Darius věděl, co pro něj děláš...
Dlužím mu to.
Takže jsi skončil s bojem?
Pokud Boz dodrží slovo.
Máš ty léky?
Takže jsme oba skončili.
Ty léky vydrží sotva týden.
Pozítří přijede další vlak se zásobami.
Budou připraveni, jestli to zkusíš znovu. Nelíbí se mi to.
Kolik víl sem přišlo, protože jsem jim řekla, že v Burgue budeme v bezpečí?
Svět se hroutí
a já nemůžu jen tak sedět doma a nic nedělat.
Já vím.
Fajn.
Teď, jestli dovolíš, bych se ráda vykoupala.
No, nechtěl jsem nic říkat, ale...
Trhni si. Ty tu koupel potřebuješ víc než já.
-Nejspíš jo. -Upřímně, fakt smrdíš.
-No tak, vlez si tam. -Dámy mají přednost.
Tahle křídla se sama neumyjí.
BURGUESKÝ POSEL HOSPODÁŘSKÁ KRIZE SE ZHORŠUJE
Přátelé.
Přišli jste sem, abyste byli svědky výkonu spravedlnosti.
Ano, spravedlnost!
Stojím před vámi
nejen jako váš kancléř, ale i jako truchlící syn.
Tohle jsou satyrové, kteří zabili Absaloma a Piety Breakspearovy.
Mé rodiče.
Můj otec byl význačný muž.
Velkorysý a vytříbený.
Stejně jako mnoho z nás
i on vítal uprchlíky ve svém městě.
Dokonce i ve svém domě.
Dal jim jídlo, práci a přístřeší.
Věřil v základní slušnost každé živé bytosti.
A jeho laskavost mu oplatili
zradou a vraždou.
Hejkající osle!
Tyto extremistické stvůry mi vzaly matku a otce.
Ale vzaly něco i vám.
Vzaly vám kancléře.
Skvělého vůdce.
A jeho ženu,
moji matku,
něžné srdce našeho národa.
Jak bych mohl zabít tvou matku?
-Byl jsem ve vězení! -Nikdy nikomu neublížila.
-Jistě víš, že to není pravda! -Byla zavražděna. Brutálně.
Ukrytý, vyjev se svým služebníkům.
A jen Martyr ví, co se stalo s jejím tělem.
Nemohl jsem ji ani uložit k věčnému odpočinku.
Jako truchlící syn,
jako syn svého otce,
se to instinktivně snažím pochopit.
A odpovídat na krutost slitováním.
Slitování, prosím!
Ale jako kancléř mám povinnost dodržovat zákon.
Chránit náš vzácný národ.
Poslat vzkaz všem stvůrám zvažujícím vzpouru.
Pořád si na Row užíváš?
Na náš národ útočí zevnitř i zvnějšku!
Hele, pověz jim o tý víle, co šukáš...
Unášejí naše ženy!
Můj otec byl shovívavý
a to ho stálo život.
Jeho syn neudělá stejnou chybu.
Ať žije kancléř!
-Ať žije kancléř! -Ať žije kancléř!
Kancléři, na okamžik, prosím.
Co zase, pane Millworthy?
Pronesl jste silná slova.
Váš otec by byl...
Nuže.
Neměl jste náhodou čas zvážit to,
o čem jsme včera mluvili?
Ne, neměl jsem čas.
Velvyslanec Paktu dorazí zítra.
Ti teroristé jsou čím dál troufalejší.
Jeden gang právě vykradl nákladní vlak. Už týdny jsem pořádně nespal
a teď nařizuji odříznout hlavy v chabé naději, že to bude mít účinek.
-Nemám náladu na další přednášku. -Žádná nebude.
Jen vám chci sdělit, že byla přijata...
Dost už. Žádnou oficiální návštěvu Row neplánuji.
Při vší úctě stráže už pár týdnů pracují bez oddechu.
Takže jen krátká návštěva jejich kancléře
by povzbudila jejich morálku.
Pane Millworthy, očividně nejsem tak chytrý jako vy.
Ale kdybych byl chytrý,
říkal bych si, jestli je to lest, abyste mě dostal na Row,
abych viděl na vlastní oči místní podmínky.
To by mě mohlo dojmout a já bych změnil názor.
Ne. To by bylo absurdní.
Nebyl v tom žádný záměr...
-Že ne? -Ne.
Dobře.
Jestli máte problémy s morálkou,
zdvojnásobte mužům příděl brandy.
HOTEL TETTERBY
Tourmaline.
Jak se máš?
Dobře. Dobře.
Dávala jsem si trochu peněz stranou, takže to zvládnu.
A zdá se, že sis našla novou práci.
Od té staré co by kamenem dohodil.
Učím ty maličké číst. Moc to ale nevynáší.
Ale co naděláme, když za zdí probíhají ty selekce?
Jestlipak jim chybíme?
Prasáci.
Prasáci je to pravý slovo.
Promiň. Co to...
Co to má znamenat?
To je dar.
Dar od kancléře dobrým lidem z Row.
To je nechutný. Nemůžete sem...
Nemůžeme, co? To na mě nezkoušej, stvůro.
Prosím.
Naše děti by tohle neměly vidět.
Podívejte, paničko, jestli máte nějaké stížnosti,
nebo kdokoliv z vás,
běžte si promluvit s ním.
Longerbane.
Pořád nás komanduje ta holčina, Marlowe.
To si nenechám líbit.
Už jsou to tři měsíce, co šel Longerbane za Martyrem.
Smutek odloží včas před volbami vedení.
-Uvidíš. -To máš recht.
Máš v úmyslu taky kandidovat?
Pokud nás dřív nezničí politika mladého Breakspeara.
Někdo ho musí zastavit.
Chce to pevnou ruku u kormidla.
Koneckonců politika je mužská práce.
Ta ufňukaná nána bude zřejmě ráda, že se vrátí ke svým panenkám.
Kancléři, prodiskutujeme ty nové tarify. Na tom trvám.
Naše přístavy toto dodatečné zdanění nezvládnou.
Pánové, mohu na slovíčko s vůdkyní opozice?
Určitě nepotřebujete garde?
Vypadá, jako by vás chtěla praštit kabelkou.
Děkuji, Winetroute. Já to zvládnu.
Vedl sis skvěle.
A nečestně.
Ti satyři mé rodiče nezabili.
No, rozhodně to zamýšleli.
Byl to hnus, Sophie.
Cítil jsem se jako svině.
Byla to ukázka síly.
Rozhodující.
A dobře načasovaná.
Velvyslanec Paktu tu bude zítra
a v obou našich stranách se něco šušká.
Šušká?
Ani jeden z nás není v bezpečí, Jonahu. To víš.
Zdědili jsme naše křesla, ne naši moc.
Jakmile uplyne období smutku,
má strana zpochybní mé vedení.
A stejně tak i ta tvoje.
Možná by měli.
Nikdy jsem o nic z toho nežádal.
Věříš, že se ještě můžeš stát významnějším mužem než tvůj otec?
Já ano.
Neměl jsem ti říkat o tom zatraceném proroctví.
Kromě toho nejsem jeho pravý syn, že?
Absalom Breakspear byl tvůj otec ve všem, co bylo podstatné...
Mluvíš přesně jako moje matka!
Jonahu, máš velký potenciál.
Vidím to.
A stejně tak to uvidí i ostatní.
Až budeš připravený.
Jděte odsud.
Prosím o odpuštění, pane.
Kancléřův muž. Nech ho projít.
Děkuju.
Pomůžu ti.
Děkuju.
Nahoru. A je to.
Zdravím.
Pane Erodane. Rád vás zase vidím.
Ne!
Tati! Tati, prosím.
Prosím! Ne!
-Pusťte mě. -Já vím. Lituju.
Tatínku. Ne.
Philo...
-Nepřijde. -Snažil jsem se.
Kdyby viděl na vlastní oči škodu, kterou jeho politika působí...
Změnil by obratem názor?
Na to je trochu pozdě.
Tvůj nevlastní bratr stále dokáže konat dobro.
Skoro by se zdálo, že máš toho prevíta rád.
Lidi se můžou změnit a nad ním jsem ještě nezlomil hůl.
Ne. Musíme něco udělat.
Správně. A co máš na mysli?
Tu funkci má jen jako Breakspearův nejstarší syn, ne?
Jenže on jím není.
Já ano.
Neříkej, že to chceš zveřejnit.
Jsi blázen. Nikdo by ti neuvěřil.
Navíc by nikdy kancléřem nezvolili míšeneckého levobočka.
Samozřejmě.
Ale ten skandál ho zničí.
-Ten, kdo přijde po něm, nebude horší. -Na to bych nesázel.
Prozradit to by bylo sebevražedné šílenství.
Choromyslné...
Dobrá.
Už ses rozhodl, jak to uděláš?
Jsem otevřený návrhům.
Existuje jediné možné řešení, zveřejnit to před správným publikem.
U Martyra.
Pořádá se státní banket na počest velvyslance Paktu.
-Kdy? -Zítra.
Pomůžeš mi?
Nechci, abys byl kvůli mně v maléru.
Už v něm jsem.
Takhle si aspoň můžu vybrat, v jakém maléru jsem.
Tak zítra.
Tady jsi!
Stačí, když se dotkneš dveří.
Čeho se tak bojíš?
Já se nebojím.
Tak to udělej.
Ne.
Udělej to.
Jdu domů ke svý ženě.
Já jsem tvoje žena, ty pitomče.
Kde jsi byla?
Měla jsem něco na práci. Co se staráš?
No, Dahlia je pryč.
A ostatní tě chtějí uctít dobrým zvykem.
Polib si.
Ten vlak z nás udělal hrdiny a byl to tvůj nápad.
Zasloužíš si to.
Mě? Dobrým zvykem?
Dahlia by to nikdy nedovolila.
No, jak jsem řekl, není tady.
A až bude po všem, nebude to moct vzít zpátky.
Tak chceš projev naší úcty, nebo ne?
Ještě jednou mě obejdeš, tak ti přistřihnu křídla, ty mrcho.
Jen se opovaž.
-Nevrť se. -To bolí.
To máš za to, že ses dala k Černému havranu. Nikdo tě nenutil.
Tys mě jim představila.
Jo, protože jsi to chtěla.
Zvláštní projev úcty, ne? Rituálním mučením.
Ale jestli si tak představují zábavu, nebudu je soudit.
Ale soudíš je.
Dobrá, možná trošku.
Jak ty si v téhle době představuješ zábavu?
Myslím,
že jsem tě neviděla celou věčnost.
Míváš někdy pocit...
chorobný pocit, že se schyluje k něčemu strašnému?
Jako to, co mi udělá Philo, až tohle uvidí.
Jo, přesně.
Promiň. Nechtěla jsem se tě dotknout.
Tak mluv, co je ti?
Však víš. Jen obvyklý pocit zkázy, skleslosti a vnitřního utrpení.
Už to je.
Jsi v pořádku?
Já?
V naprostý pohodě.
Nezapomínej, že tě umím prokouknout.
Tak řekni, co se děje, nebo se budu bát.
Já vlaky nevykrádám,
takže by ses měla strachovat spíš o sebe.
Další rundu?
Na mě je trochu pozdě. Možná někdy jindy.
Sbohem.
Hej, Andersi! Pojď sem.
Jo, už jdu.
Co to s tebou je?
-Promiň? Co? -Moje kočka!
Proč jsi to udělala?
Já to ne...
-Co to sakra je? -Rycroft Philostrate?
-Ano. -Půjdeš s námi.
Z čeho jsem obviněn?
Že jsi hnusná stvůra.
Otevřete bránu.
Děkuju, hoši.
Můžete jít.
Rád vás zase vidím...
inspektore.
Omlouvám se za to drsné chování.
Ne. Ne, znáš mě, Berwicku.
Miluju překvapení.
To snad ne.
Přeskočilo ti?
Omluvte nás.
Ty svinskej fando stvůr.
Vždycky vás rád vidím, chlapi.
Tak o co tady jde?
Máme tu zapeklitou situaci. Třeba nám pomůžeš.
S čím?
Tak tohle tu ještě nebylo.
Ostnatý drát.
Vzdušný drát.
Ten samý, kterým zakrývají Row.
Oběť je poručík Anders z Páté strojírenské.
-Slyšel jsi o něm? -Měl jsem?
Hlídkoval v zásobovacím vlaku, který včera v noci vykradli.
Opravdu?
Pachatel si ho musel zapamatovat
a vrátil se, aby dokončil dílo.
Znám jen jeden druh stvůry, která by ho tam mohla dostat.
Udělala to nějaká víla?
Konkrétně Černý havran.
Kdo jiný?
Dávají nám to sežrat. Vysmívají se nám.
To je docela dobře možné.
Ale proč?
Ty jsi pravý inspektor. Řekni mi to ty.
Proč jsi mě sem teda přivedl? Co to na mě zkoušíš?
Nic. Vykopli tě kvůli tomu, čím jsi.
Podle mě jsi ale geniální inspektor.
Nejlepší, s jakým jsem kdy dělal.
To je hlavní. Aspoň pro mě.
Kdybych se stal práskačem,
jak dlouho myslíš, že bych vydržel v Row?
Prý se nedáš zastrašit.
Dřív jsi nosil tuhle uniformu.
Promiň, Berwicku.
Zůstala tu jeho žena a dvě děti.
Nemůžu ti pomoct.
Když nezjistíme, kdo to udělal, armáda začne řádit v Row.
A já jim v tom nezabráním.
Odkdy se staráš o vílí lid?
Od chvíle, kdy ses stal jedním z nich.
To snad není pravda.
Co ten tady dělá?
Je jediný, kdo nám může říct, co se děje za zdí.
„Nám?” Je to mizerná stvůra.
-Není jedním z nás. -Nikdy nebyl.
Když jsi ho pustil ven, asi ti hráblo.
-Dávej si bacha. -Dombey.
Vidím, že pořád děláš čest té uniformě.
Jen klid.
Může nám pomoct chytit toho, kdo to udělal.
Vy tam. Pojďte sem!
Odveďte tu stvůru tam, kam patří.
Tak a jdeme.
Všude klid.
Všude mír.
Tma noci strach nenahání.
Nespíš tu sama samotná
budu u tebe do svítání.
Ezro?
Láska nešťastná bodá,
ostřejší nežli nůž je.
Krev obou našich srdcí do života
nadcházejícího se vlije.
Agreusi!
Je všechno v pořádku, drahá sestro?
Promiň. Kopl jsem tě?
Ne.
-Je ti dobře? -Ano.
Mám si dnes vzít ty růžové, nebo ty zelené šaty?
Slečno Imogen, prosím.
Agreusi, nebuď prudérní. Moje spodní prádlo už jsi viděl.
Já ano, ale posádka ne.
Co kdyby sem vešel stevard?
Líbím se ti víc v růžové, nebo v zelené?
Víc se mi líbíš
v něčem novém.
Tvoje šaty už jsou trochu obnošené.
Mně to nevadí.
Až zakotvíme,
nechám ti obnovit celý šatník.
Najdeme tu nejlepší švadlenu. Jak si jen budeš přát.
-Nechci být rozmazlovaná. -Já tě chci rozmazlovat.
Nezáleží na šatech,
ale na tom, kdo mi je svlékne.
Jednou budeme muset do přístavu,
slečno Imogen.
Byli jsme ve čtyřech přístavech.
-A nikdy jsme nevkročili na souš. -To nemusíme.
Všechno potřebné nám přivezou na loďkách.
Kromě naší důstojnosti.
Imogen...
Už mě unavuje pořád utíkat.
Chápu.
-Tebe ne? -Ano!
Ty jsi pravá dáma a já jsem bohatý.
Máme právo vybudovat si společný domov.
Skutečný domov, kde tě můžu zahrnout tretkami.
Můžeme žít, kde budeš chtít. Stačí říct a poplujeme tam.
Všechno bude báječné.
Možná když budeme sami.
Tolik ti záleží na tom, co si myslí cizí lidé?
Ne, nezáleží, ale...
To, co tu máme, je prosté, a mně se to líbí.
-Nemáš tu služky. -To mi nevadí.
-Mé oblečení je zašpiněné. -To mi nevadí.
V chlebu jsou brouci.
Ale tady jsme volní, Agreusi.
Jako bych celý život prožila v jakémsi
bludišti,
obklopena zdmi, které jsem neviděla,
až jsem jimi jednou prošla.
Nemůžeme zůstat na moři o trochu déle?
O trochu déle.
Jak jen si budeš přát.
Navždy, jestli budeš chtít.
Teď
si dáme snídani?
Ano.
Kašleme na brouky.
Vztyčte stěžeň!
Co se děje?
Kapitáne.
U svatého Martyra.
Ta značení jsou podivná,
ale ať se propadnu, jestli to není bitevník Paktu.
Vzducholoď Paktu tak daleko?
Ano, pane Astrayone. Signalizují nám, abychom je následovali.
-Můžeme jim ujet? -Dokáže letět dvakrát rychleji než my.
Palba!
Mám změnit kurz a následovat ji, pane?
Překlad titulků: Ivana Ragusa
Kreativní dohled: Kateřina Hámová