Klart på styrbord side.
Det er ikke noe å være redd for.
Pakten er en sivilisert nasjon.
De truet med å senke oss.
Varselsskudd...
...for etterlevelse. En ren formalitet. Vi er ikke i fare.
Når vi seiler inn i Pakten med våpen mot oss?
Pakten er en gammel, korrupt stat. Den drives av penger.
Alt kan kjøpes for en pris, inkludert vår frihet.
-Det er slik sivilisasjonen fungerer. -Agreus, jeg er burgisk.
Vi var i krig for noen år siden. Og...
...vi to sammen, med det vi er...
Med det vi er?
Du er datter av en fin familie,
og jeg er rik. Det er alt som betyr noe.
Penger og klasse.
Kom.
Vi legger til havn.
-Hvor? -Ragusa, sir.
Utmerket.
Mange forbindelser der. Vi får ingen vanskeligheter.
Kom, kjære. Det er en vakker gammel by, og havnen er egentlig ganske sjarmerende.
Skal vi gå opp?
RAGUSA HAVN
Gå!
Still dere på rekke.
Fangene er klare.
Godt jobbet.
Godt jobbet, kamerater.
Dette er en skandale.
Har du mistet all kontroll over mennene dine, sir,
eller har de ordre om å stjele eiendommen min?
Stjele? Nei, dette er ikke å stjele.
Tenk på det som
omfordeling.
Løytnant.
Før Hennes Majestet bort.
-Nei. Ikke rør meg. -Imogen, se på meg.
-Det går bra. -Ikke.
-Ikke ta meg bort... -Slipp henne!
-Nei! -Det holder.
Agreus. Nei. Ikke gjør ham noe!
Imogen.
KARNEVALSGATA
Usannsynlig at en menneskelig morder kunne ha plassert liket så høyt.
Har du hørt noe av det jeg har sagt?
Hvert eneste ord. Du sier at dere ikke drepte noen på toget.
Ingen. Selv om de kanskje hadde fortjente det.
Jeg reddet offiserens liv selv.
Du tror sikkert at ingen av dere gjorde det.
Kanskje politiet vil anklage oss.
Ville ikke dine gamle venner gjort det?
Jo, hvis de trodde det var verdt bryet,
men de kunne allerede hengt dere for toget.
-Tar du dette på alvor? -Ja.
Så hva skal du gjøre med det?
Det er fest på Balefire i kveld.
Halve parlamentet vil være der.
-Diplomater, dignitærer... -Og hva så?
Du skal ikke...
Ikke i kveld.
Vet du et bedre tidspunkt?
Kanskje aldri?
Vi har snakket om dette.
Det er det eneste kortet jeg har igjen.
Det er den raskeste måten å bli drept på.
Jeg kommer inn på Balefire i kveld. Jeg får kanskje ingen ny sjanse.
Jeg er lei for det.
-Jeg ville ikke fortelle det sånn. -Nei.
Du vil vel heller snike deg bort og la en mima si det. Igjen.
Vignette...
Du har visst allerede bestemt deg.
Jeg har visst det.
Og de fine jævlene vil sikkert tro deg.
Et uekte halvvesen som sier
at Jonah Breakspear ikke har krav på å være kansler.
Jeg forventer ikke å bli bedt til te med familien.
Men de får høre sannheten, og det er det som betyr noe.
De vil kaste deg i et hull og glemme deg før desserten.
Faen ta deg.
Når det er trygt igjen, skal jeg gi deg beskjed på et vis.
Jaså?
Fra fengselet, eller en kirkegård?
Ikke ta deg bryet for min skyld.
Denne gangen skal jeg ikke gråte over deg.
-Ja vel. -Ja vel.
Philo.
Du er en tosk.
Be vennene dine ligge lavt.
I morgen vil Balefire ha større problemer enn Svartravn.
Akos!
-Hei, du. -Hei.
-Står til? -Bra.
Ja?
Hva er dette for sted?
Hvorfor har dere tatt meg hit?
Hvor skal dere? Jeg snakker til dere.
Du der. Hvor er herren i dette huset?
Leonora.
Mitt navn.
Du kan kalle meg Leonora.
Så sjarmerende.
Ja vel, Leonora.
Hvor er husets herre?
Et eller annet sted.
Er det ham, offiseren?
Hvorfor ble jeg forlatt her?
Du får sikkert snart vite det, ziska.
-Hva slags sted er dette? Hva foregår her? -Det sier jeg gjerne. Gi meg dem.
Absolutt ikke. Forklar dette stedet.
Det er et hus.
Folk sover her.
Dette er et kjøkken.
Folk lager mat her og spiser, av og til,
når maten er klar.
Jeg vet hva et kjøkken er.
Jaså? Og vet du hva man gjør med en potet?
Jeg trenger ikke frekkheten din.
Jeg trenger svar.
Jeg er sliten, jeg er veldig langt hjemmefra,
jeg aner ikke hvor Agreus er,
og ingenting gir mening.
Hvorfor ikke, ziska?
Jeg er burgisk.
Sier du det.
Dette virker ikke som den Pakten jeg lærte om.
-Ikke? -Nei.
Pakten er en streng føydalstat og et forferdelig sted.
Og det var det.
-Var? -Det var et forferdelig sted.
Og så kom et ny morgengry i landet vårt.
Pakten du kjenner, er borte.
Nesten.
Men Pakten er så sterk.
Folket er sterkt.
Myndighetene var parasitter, som levde av dem.
Helt til vi reiste oss og begynte å feie det vekk.
Mener du revolusjon?
Selvsagt.
Det var uunngåelig.
Da folket forsto at de var frie og alltid hadde vært det.
Hva skjedde med Paktens herrer?
Vil du gi meg de gulrøttene?
Vær så snill?
Takk.
Plager det deg så mye å hjelpe meg?
Du er en tjener.
Vi spiser begge suppen. Hvorfor kan du ikke hjelpe til?
Det er ikke riktig.
Å ta en puck-elsker er neppe riktig heller.
Unnskyld meg?
Jeg hørte at du kom med en puck.
Litt av en skandale.
Det er vel ikke din sak.
Folk snakker, det er alt.
De har så lite i sitt eget liv,
at de må rakke ned på dem som finner noe godt.
Er det det du tror?
Agreus er den fineste mannen jeg har møtt, faun eller ikke.
Fortell dem det når de spør.
Høres ut som en mann verdt å kjenne.
Vil du bli til kveldsmat?
Du hjalp til med suppen, du burde dele den.
Jeg vil ikke ha suppe.
Jeg vil møte herren i huset, og jeg krever å få møte Agreus!
Før offiserene bort.
Du, du, du.
Hvor tar dere dem hen, løytnant?
Om dere vil ha løsepenger...
Våpen til våpenlageret.
Gull og sølv til skattkammeret.
Dette er sjørøveri.
Når kontaktene mine kommer, blir det verst for deg.
Sier du det?
Landene våre er ikke lenger i krig.
Det er traktater.
Dette er i strid med alle maritime konvensjoner,
alle havlover som siviliserte nasjoner har blitt enige om!
Til helvete med traktatene dine.
Vi har en annen lov her.
Jeg skal få deg pisket for dette.
Løytnant!
Jeg fant den.
Kapteinens logg.
Bra.
Vi leter
etter en Agreus Astrayon.
Eieren av Svanen.
Jeg er Agreus Astrayon.
Sier du det?
På min ære.
Jeg eier fartøyet og selskapet bak det.
Så...
Du skylder meg en unnskyldning,
og vi kan løse dette som herrer.
Du er en klasseforræder, herr Astrayon.
Svetten og blodet til hundrevis er på dine hender.
Mannskapet på Svanen,
dere er løst fra kontraktene deres
og kan gå.
Dette er bare en misforståelse.
Mot veggen!
Kontakt grev Bozak, han vil gå god for meg.
-Vis nåde! -Stille.
Vær så snill.
Når han kommer hit, vet du hva som vil skje med deg?
Gjør du?
Klar, frem!
Dekk...
...og én!
Presenter gevær!
Giv akt!
-Velkommen til Burgue, ambassadør. -Takk.
Bli med meg.
Kansler Breakspear,
min nasjon er rammet av et opprør som har forent mennesker og alver
i en grotesk, unaturlig mobb kalt Nytt morgengry.
Om denne mobben får vinne frem,
er det bare et tidsspørsmål
før de retter blikket mot Burgue.
Men de vil ikke seire, kansler.
Og vårt symbolske kjøp av våpen fra Burgue
vil sende en melding til verden
om at konflikten mellom våre to nasjoner er over,
og innlede en ny tid med styrke, enhet og allianse.
Major Vir, ikke sant? Gleder meg. Runyan Millworthy til tjeneste.
Vi har møttes, sir. Her i Burgue.
For en måned siden.
-Du husker det kanskje ikke. -Beklager.
Jeg tror jeg husker det. Branndagsbanketten.
Hva kan jeg gjøre for deg?
Jeg vil gjerne snakke med deg, diskré.
Beklager, jeg er ikke vant til diplomatiske formaliteter.
Ikke jeg heller, sir. En militærmann.
Akkurat. Så la meg snakke ærlig.
Våpenkjøpet er egentlig ikke en symbolsk handling, eller hva?
Dere har et sårt behov for militærhjelp.
La meg også være ærlig, sir. Ikke forveksle strategien vår med svakhet.
Offisielt er dette ikke annet enn en utveksling av sverd
mellom tidligere fiender.
En vennskapsgest.
Nettopp, men uoffisielt, er det ikke sant
at Paktens industri er noe hemmet
av spredningen av dette Nytt morgengry, og deres egalitære ideologier?
Du forstår, sir, at jeg må bøye meg for ambassadøren.
Selvsagt. Skjønt rapporter om arbeidsavbrudd og mangler
vil gjøre dere ganske sårbare.
Ja vel, herr Millworthy.
I alliansens ånd vil jeg fortelle deg i all åpenhet
at kjøp av disse riflene var mer enn en symbolsk gest.
Infanteriet vårt lærte på den vanskelige måten
at burgiske rifler er overlegne våre egne på langt hold.
Og vi har tenkt å bruke dem.
Mot Nytt morgengry.
De er en trussel mot naturens orden.
Alvefolk og mennesker som kjemper sammen.
En anstøtelig bondedrøm.
Og hvordan har dere tenkt å beseire denne drømmen?
Så vidt jeg vet, herr Millworthy,
kan ikke de døde drømme.
Hvem tror ambassadøren han er?
Forventer at vi skal tro
at han ønsker å kjøpe våpen av symbolske årsaker.
Det er vel derfor han vil ha 200 tonn symbolsk krutt.
Vi vet at hæren hans får juling, vi vet at han trenger de våpnene.
Han vet at vi vet det.
Nettopp. Å late som noe annet er å fornærme vårt etterretningskorps.
Likevel kan det lønne seg å støtte Pakten i deres lille krig.
Hvordan da?
Ingen ville kreve valg for å fjerne en kansler i krigstid.
Guds renneløkke. Tror du jeg har så lyst på denne jobben?
Vi ville ikke faktisk gå til krig.
Bare selge dem våpnene.
Sophie, vi hater Pakten. Vi kjempet mot dem i årevis.
Men denne Nytt morgengry-mobben kan likevel bli en større trussel.
Vanvittige ideer som deres sprer seg som sykdom om sommeren.
Bedre å bekjempe infeksjonen i Pakten enn i Burgue.
Vil våre rifler i deres hender være nok til å snu utviklingen?
Nei.
Ikke hvis vi også bevæpner Nytt morgengry.
Med begge sider fastlåst
kan styrkene våre ta Tirnanoc tilbake.
Gudene hjelpe den tåpen som undervurderer deg.
Du ser fremtiden like klart som meg.
Vi tenker det begge to.
Jeg sier det bare høyt.
Og å ta Tirnanoc tilbake var det faren din alltid ønsket.
Du kan skrive deg inn i historien som mannen...
Som kansleren som gjorde oss til et imperium igjen.
Og det var noe han aldri klarte.
Hvem trenger en profeti
når du har vett til å se en mulighet og gripe den?
-Tror du parlamentet har mage til det? -De hater Pakten.
Partiet ditt er alltid imot krig. Hvordan vil du overtale dem?
Jonah, du har en fæl uvane med å undervurdere meg.
Eller du kan la sjansen gå fra deg.
Vent til neste valg, som du kan tape,
og gå tilbake til ditt gamle liv.
Jeg støtter deg uansett, selvsagt.
Du bestemmer, kansler.
Gå.
Det oppsto komplikasjoner.
Skal du ikke overholde avtalen vår?
Ikke prøv å være morsom med meg, herr Philostrate.
Vi holder våre løfter, i motsetning til dere.
Men dette er midlertidig, forstått?
Det er egensindig og desperat.
Han har så vondt at han ikke tenker klart, og nå kommer han til å bli drept.
Egoistiske jævel.
Det må finnes en annen løsning.
Noen ideer?
Ingen for øyeblikket, Vin. Beklager.
Hva med den døde mannen, den drepte soldaten?
Det gir ingen mening.
Jeg liker ikke å si det, men...
...Dahlia har hatt mord i blikket siden ranet.
Nei vel.
Du tror vel ikke hun ville drept noen og gitt meg skylden, satt alle i fare,
for å hevne seg?
Nei! Herregud, nei, Vignette.
Jeg ville aldri tenkt noe sånt.
Du kan gå, Wilson,
om det ikke er noe mer.
Frue.
Nilly?
Du burde ha ventet til det ble mørkt. Hva om du ble sett?
Jeg tok med pai til deg.
Her.
Den er fortsatt varm.
Du er sulten.
Jeg burde kommet før.
Tjenerne var overalt.
Om du blir tatt i å skjule meg...
Jeg måtte bare se deg.
Jeg skal drikke te med fabrikkeierne i ettermiddag.
Hvor mye har vi igjen?
Sju hundre tusen gylden.
Litt mer hvis vi selger hestene.
-Vil det være nok? -Det må det være.
Håret ditt ser fryktelig ut.
Jeg har ikke ditt håndlag.
-Ti tommeltotter. -La meg fikse det.
Det er best de ser på ditt vakre ansikt, ikke den lille skriften.
Jeg har gjort diskré forespørsler
angående broren din og hvor han befinner seg i Gata...
Han er så hardnakket.
Han dukker opp når han har brukt sin siste stiver.
Er du ikke bekymret?
Han overlever.
Det gjør vi alle.
Bare litt arbeid igjen nå.
Snart er det over.
Jeg lover.
Darius.
Se hva pucken dro inn.
Godt å se deg på beina.
Hvorfor tok det så lang tid?
Jeg er ikke politi mer. Det var så vidt jeg fikk deg ut.
Jeg er ikke engang menneske mer.
Akkurat.
Dumme meg.
Det er du som har alle problemene.
Jeg var opptatt med å få juling,
sulte, forfryse i fengselet,
men det var så leit å høre at du mistet jobben.
Er det basiliansk lam?
Var det så ille der inne?
Jævlene fant ut at marroken som bet meg, var et paktvåpen.
Så de tok tester...
...hver dag.
De fikk meg til å gjøre ting.
De satte andre fanger...
...inn til meg.
De kom inn...
...men de kom ikke ut.
Beklager, Dari, jeg prøvde.
Hva faen vil du jeg skal si?
Jeg gjorde alt for å få deg ut.
Var det før eller etter du la ned skiltet og lot meg bli igjen for å dø?
Greit.
-Du skal få være i fred. -Hvor har du tenkt deg?
Tror du at du er den første idioten som tenker med pikken?
Det var ikke sånn.
Er du ferdig, eller skal du spise meg også?
Jeg kan ta av meg skjorta.
Kom igjen.
La støvlene være på, de knaser litt.
Faktisk...
Jeg tar gjerne tre til av disse.
Litt blodigere.
Og et sted å gjemme meg.
Du er trygg her. Jeg har en avtale med eieren.
Jeg kjenner det blikket.
Hva pønsker du på?
Jeg har en plan for å åpne Gata.
Du? En uekte halvblods?
Du ser på Absalom Breakspears uekte halvblodssønn.
Mer te, herr Marlow?
Ja takk.
Mine herrer, tusen takk for at dere kom.
Jeg forstår at det har vært uro knyttet til kanslerens politikk.
Frøken Longerbane, uten vesen til å jobbe i fabrikkene og butikkene våre
har mange av oss måttet legge ned virksomheten.
Jeg påstår ikke at jeg forstår meg på forretninger,
men jeg tror vi må støtte kanslerens politikk.
-For Burgues beste. -Burgues beste?
Politikken har ikke gjort annet enn å øke forretningenes kostnader.
Ha meg unnskyldt,
men var det ikke i går at en pix-gjeng ranet et av togene våre?
Hvis de kan gjøre det, hvilket kaos kan de skape
hvis de får gå fritt rundt i byen?
Gårsdagens henrettelser sendte absolutt riktig budskap.
Det er vel og bra å ta forholdsregler, frøken Longerbane,
men vi er menn med familier å mette.
Naturligvis.
Og barn å beskytte.
Men jeg ville aldri forvente at dere skal lide for deres lojalitet til partiet.
Jeg mener at lojalitet bør belønnes.
Så, i lojalitetens navn,
vil jeg gjerne øke min avdøde fars investeringer i fabrikkene deres.
Jeg har allerede gitt tilbudet til andre medlemmer av partiet.
Alle takket ja.
Denne kontrakten øker din eierandel i fabrikken min
i betydelig grad.
Dere er forretningsmennene,
men jeg kan jo ikke gi lån uten sikkerhet,
eller hva?
Men med vesenene isolert i Gata har vi fortsatt ikke arbeidere.
Og uten billig arbeidskraft
har vi ikke en martyrs sjanse til å kunne betale deg tilbake.
Mine herrer, jeg skal fortelle dere en liten hemmelighet.
Jeg tror jeg kan overtale kansleren til å hjelpe Pakten
i kampen mot Nytt morgengry.
Når det skjer,
trenger vi all industri på full kapasitet.
Unntak vil bli gjort
så kvalifiserte alvearbeidere kan vende tilbake til fabrikkene.
Og dere, mine herrer,
kan tjene en formue.
Men å hjelpe Pakten
vil være i strid med alt faren din sto for.
Jeg er ikke min far, herr Fletcher.
Jeg er så takknemlig for at dere har valgt
å støtte mitt lederskap i disse vanskelige tider.
Jeg forlater deg aldri.
Jeg hadde byttet plass med deg om jeg kunne.
Jeg elsker deg.
Uten deg er jeg...
En tosk.
Tosken min.
Det går bra.
Jeg er her. Jeg forlater deg ikke.
Går det bra med deg?
Ikke lenge til nå.
Kanskje det fortsatt finnes en måte å hevne oss på.
Hva mener du?
Jeg tror jeg har en plan. Jeg trenger hjelp av dere to.
Vi ber om deres hjelp, og de skyter jenta?
De er jævla monstre, Dahlia.
Mennesker forandrer seg ikke.
Vignette var en tosk.
Se deg for!
Fortsett.
Denne veien.
Agreus?
Trodde jeg aldri ville få se deg igjen.
-Hva slags sted er dette? -Det er hjemme nå.
Hjemme? Må vi bli her?
Mennene sa at vi må dele det med to andre familier.
Dele det?
Inntil jeg kan skaffe løsepenger.
Ja. Det må finnes en måte du kan løse ut skipet på
og få mannskapet løslatt.
Hva er i veien? Går det bra?
Ja. Selvsagt. Jeg skal prøve.
Og du? Hva skjedde?
-Jo... -Sitt her.
Det var høyst forvirrende.
De tok meg med til et hus, og så dro de igjen.
Hvilket hus? Jeg forstår ikke.
Ikke jeg heller. De lot meg bli igjen der som bagasje.
Den eneste som snakket med meg, var en gammel tjener.
Hun ba meg skrelle en potet
og hadde noen svært frekke kommentarer...
Om hva?
Om oss, faktisk.
Visste hun om oss?
Ja.
Det var fryktelig rart.
Hun snakket ikke som en tjener.
Hun snakket om revolusjon.
Det var som om hun så på meg for å se reaksjonen min.
-Hun testet deg. -Ja.
Kanskje. Jeg...
Jeg vet ikke hva jeg skal tro.
Hun hadde et brukket horn. Hun sa at hun het Leonora.
Leonora?
Ja.
Denne kvinnen?
Er det henne?
Ja.
Ja, det er det.
Men hvem er hun?
Jeg klarte ikke å våkne,
uansett hvor hardt jeg prøvde, og så...
Hun pustet noe inn i meg, og...
...plutselig var det som om jeg var inni en annen...
...og så det de så.
Beklager, mima. Jeg visste ikke hvem andre jeg kunne gå til.
Det var riktig å komme til meg, barn.
Er du sikker på at du så Aoife Tsimani?
Jeg blir gal, ikke sant?
Kanskje noe verre.
En haruspex' kraft kommer fra døden.
Det er mørk magi.
De sier at Tsimani manet frem udyret som drepte henne,
og det ble sagt at for de som var villige til å betale,
gikk hun i andres sinn og tvang dem til å gjøre ting.
Onde ting.
Sier du at hun er i hodet mitt?
Hvordan? Hun er død. Jeg så henne dø.
Får jeg lov?
Vær så snill?
Mima?
Du sa at du så Tsimani vandre heden?
Var du til stede?
Ja.
Da hun døde,
ga hun kreftene sine til deg.
Men jeg vil ikke ha dem.
Jeg vil ikke ha noe med det å gjøre.
For din skyld, barn, håper jeg ikke det.
For synet er en forbannelse,
og å akseptere ondskap er å bli ond.
Oona er villig til å gi livet for dette.
Det er Kaine, Phaedra og jeg også.
Dahlia, vi har en sjanse til å kaste hykleriet deres tilbake på dem selv.
Med din velsignelse vil vi ramme dem hardt.
I kveld.
Brødre og søstre...
I flere måneder har vi sett barna våre sulte i møkka,
pusten vår bli stjålet av Bás Dubh, mens beinerne tramper over oss.
Men de glemmer...
...hvem vi er.
Vi vil ta vårt blod og vår smerte
og dytte den rett under de burgiske nesene deres.
La dem lukte vår lidelse.
La dem få smake den.
Se hvordan de liker det.
Vignettes plan er tapper og genial.
Og det er ikke plass til en eneste feil.
Så jeg vil selv lede toktet til Burgue.
Dahlia.
Dahlia, vær så snill.
Du kan ikke risikere livet.
Alle setter sin lit til deg.
Jeg kan gjøre det.
Jeg risikerer livet for Ravnen uten å nøle.
Det gjør ikke jeg?
Du er visst stadig forvirret om hvem som bestemmer her.
Du ser visst på deg selv som en leder.
Jeg vinger deg hvis du prøver.
-Vent... -Stikk.
Eller fortsett å sutre.
Se hva som skjer.
Vi skal få det til. Jeg lover.
Det må vi.
Så du klarte ikke å appellere til samvittigheten hans?
Dessverre ikke.
Vel...
Jeg vet at du prøvde.
Jeg kan føle moren din.
Hun er stolt av deg, som faren din ville vært.
Jeg skal støtte deg og kreve en parlamentarisk granskning.
Det er min rett, i alle fall som borger.
Og med nok vitner, som puckvennen din, Afissa,
samme hva som skjer med oss, vil sannheten komme frem til slutt.
Sannsynligvis.
Forhåpentligvis.
Sikker på at du vil gjøre dette?
Jeg vil ikke.
Jeg må.
Hvordan føles det å være på Burgue-siden av elven?
Det lukter bedre.
Vi ber alle for deg, herr Spurnrose.
Takk, frue.
Har du ikke hørt fra din kjære søster?
Nei, du skjønner, jeg brukte alle ressurser,
og myndighetene gjør det de kan for å redde min kjære Imogen,
men kidnapperen var en oppkomling,
en formuende faun, og har så langt unngått loven.
En puck med penger. Det er dette det fører til.
Primitivt begjær etter våre kvinner.
Tilgi meg, frue, men tanken er...
Stakkars, stakkars deg.
Hvis bare kansleren hadde låst alvefolket inne før.
Ja. Hvis bare.
Selv om hun er opposisjonsleder, er vi ikke motstandere i alle saker.
Nei, jeg kan tenke meg at damen har utrolige overtalelsesevner.
Hun trenger vel knapt å si et ord.
Ambassadør, men når jeg gjør det...
Du vil skjelve med oss andre.
Mine damer og herrer...
Skyt dem!
-Jeg får dem ikke i sikte! -Beskytt kansleren!
Nyter alle middagen?
Dere vet ikke hva det vil si å være sulten.
Det gjør vi.
Husker dere oss? Vi slet på fabrikkene deres. Passet barna deres.
Og nå sulter vi i gettoene deres mens dere stapper i dere.
Dette er Oona.
Hun dør på grunn av Bás Dubh.
På grunn av dere.
Gjør vondt å se på, hva?
Dere vil helst ikke se rotet, skitten og blodet.
Det er ikke pent, hva?
Ikke se bort!
Det er Bás Dubh.
Pixer dør av det i hopetall. Ingen medisin. Ingen utvei.
Familiene deres må se dem råtne og skrike og dø.
Se nærmere på hva dere gjør mot oss.
Kom igjen, kjære.
Fly.
Nei!
Farvel, elskede.
Visste du om Svartravns plan?
Det var min plan.
-Vignette! Er du der inne? -Det er i orden.
Du må komme fort.
Ikke heng dem der oppe. Det er barn her. Ta dem ned!
-Ta dem ned. -Se hva de har gjort.
Menneskene.
De drepte Dahlia og Bolero.
Tekst: Tonje Bjørkheim Nilsen
Kreativ leder Heidi Rabbevåg