Hjemme, for evigt hjemme.
Sir.
Skål for familien.
De er hele byens foretrukne emne.
Tak.
Undskyld. Gaver her.
Hun er vidunderlig.
Ezra.
Agreus! Er du okay?
-Hvor er vi? -Vi er i sikkerhed.
Vi er i Ragusa.
Du havde mareridt.
-Havde jeg? -Ja.
Åh, du godeste.
Har du lyst til at tale om det?
Nej?
Jeg er her. Du er her.
Det er det vigtigste.
Det er det eneste, der betyder noget.
Hvad er det?
Det er vist morgenmadsklokken.
Har du lyst? Jeg kan hente noget,
-hvis du ikke har lyst. -Nej.
Lad os gå ned.
Okay.
Lad os gå ned.
Jeg venter på dig.
Har jeg forstyrret dig, frue?
Forstyrrer? Hvis blot det var så vel.
De anbragte min mand og mine børn i en anden bygning.
Jeg er vist ikke helt med.
Der var fire af os her, indtil I dukkede op.
Og så blev vi smidt ud uden advarsel for at gøre plads til jer.
Var dette dit værelse?
Jeg kan forsikre dig, at det ikke var op til os.
Hvad er der så særligt ved jer, at Leonora ville smide os ud personligt?
Du kommer for sent på arbejde, kammerat Hannah.
Selvfølgelig. Skal ske, kammerat.
Beklager, at det tog så længe.
Det betyder intet, min elskede.
Dén mand. Var han ikke på skibet? Jeg sværger, jeg genkender uniformen.
-Godmorgen. -Jeg genkender ham ikke.
Han stjal den sikkert. Det er vist fremgangsmåden her.
Så, morgenmad.
Jeg husker ikke dit navn, men var du ikke på Svanen?
Jo, frue. Det var jeg.
-Godmorgen, sir. -Godmorgen.
-Kom, kære. -Bor besætningen her?
Jeg glæder mig til at høre, hvad kaptajn Haversham har at sige.
-Faktisk... -Jeg sagde det ikke,
men kaptajn Haversham og hans officerer blev...befriet.
Sat fri? Virkelig?
Ja, frue. De befriede officererne.
Godt for dem. Slemt for dig.
Det er vist ikke det værste.
Jeg må hellere smutte. Jeg skal på arbejde.
Pas på dig selv, Imogen.
Arbejde? Det er slemt nok, at de holder os som gidsler,
men at mændene skal arbejde...
Faktisk ikke kun mænd.
Beklager afbrydelsen. Jeg er Kastor. En fornøjelse.
Imogen Spurnrose. Men det ved du vel?
Det gør jeg.
Jeg antager, du skal holde øje med os.
Leonora sagde, du var kvik. Ikke som de andre snobbede Burgue-kvinder.
Og Leonora har som regel ret.
Jeg er jeres blokleder.
Det lyder måske en smule intimiderende,
men det er bare en måde at sige, at jeg sætter folk ind i sagerne.
Måske en smule som en butler.
Så I undgår problemer.
-Hjælper jer med at falde til. -Falde til?
Vi vil ikke falde til her.
Fortæl denne sære person, at vi agter at forlade stedet
så snart som muligt.
Nemlig.
Jeg insisterer på at tale med din overordnede.
Eller er hun din dronning?
Det er godt.
Dronning, ja. Det bør du sige, når du ser hende.
Der kan gå lidt tid. Hun er en travl kvinde. Der er krig.
Jeg lader jer spise morgenmad, og så tildeles I jeres arbejde.
Nej...
Agreus skal ikke arbejde som en almindelig arbejdsmand.
Her arbejder alle.
Det er der ingen skam i.
Det er den højeste ære for os alle.
Feer og mennesker. Mænd og kvinder.
-Du forventer vel ikke, at Imogen... -Det er en dejlig gåtur til fabrikken.
Vi ses om en halv time.
Kom.
Vi har de nyeste produktionssystemer.
Det er nok til at udstyre to hære, om nødvendigt.
Vi er små, men vi overgår dem i våben.
I starter begge med en enkel...
Hvor skal du hen?
Jeg vil arbejde for os begge.
Min elskede.
Tak.
Nå...
...blokleder.
Hvor skal jeg begynde?
Nej. Fjern patronen først, og lad så den næste.
Husker du, hvordan man sveder?
Du arbejdede dig til din formue.
Det er ikke arbejdet, der generer mig.
Men at lave våben til mine fangevogtere.
"Fangevogtere" er i overkanten.
Tænk på os som befriere.
Og mine officerer? Befriede I dem?
De betjente et slaveskib.
De havde intet legitimt krav på deres liv,
ikke efter, at de havde stjålet så mange.
Ikke slaver...
Gældsbundne arbejdere.
En fair handel.
Arbejd for din frihed.
Du får det til at lyde civiliseret. Som om de havde et valg.
Min besætning tvang aldrig nogen.
Din besætning tjente et system, der gjorde alle til slaver.
Eller så godt som.
Og du ved det.
Du tjente også godt på det.
Ja, sikke en profit, du havde.
Og du prøvede at købe din vej til accept.
Ikke at du nogensinde ville få den.
Lidt ynkeligt, hvis du spørger mig.
Jeg spørger ikke.
Jeg ved, du blev udsat for de samme løgne som dine arbejdsslaver.
Undskyld, gældsbundne arbejdere.
Sig mig, hvad får en person som dig
til at gøre den slags?
Du og Kastor lader til at komme overens.
Var det en stimulerende samtale?
Nej.
Jeg beklager, men maden er til arbejdere, ikke tilskuere.
Du forventer vel ikke, at hun ikke spiser?
Jeg forventede ikke, at hun ikke ville arbejde, men der kan man se.
Hvor ridderligt.
Bliver du nogensinde træt af at være så selvretfærdig?
Gør du?
Hun har sikkert aldrig mærket sult.
Det havde måske gavnet hende.
Hvad er det ved hende, du kan lide?
Er det fordi hun er smuk? Eller nyttig?
-Var din tunge. -Eller... nej.
Hun er alt det, du ikke er. Alt det, du ønsker at være.
Rig, kultiveret... Menneske.
Det er virkelig kedeligt at se folk arbejde, hr. Kastor.
Vis mig, hvor jeg kan være til tjeneste.
En fin dags arbejde, folkens. Vi ses i morgen til endnu én.
-Godaften, hr. Kastor. -Kammerat.
Godt så, godaften, kammerat.
I lige måde, kammerat. Men jeg må bede dig vente.
Hvorfor?
Leonora vil gerne tale med dig.
-Vel os begge? -Kun hende.
Kom, hr. Agreus.
Jeg lader hende ikke gå.
De bringer hende tilbage i ét stykke, bare rolig.
Hvert eneste bånd.
Det er okay, min elskede.
Det går nok hurtigt.
Hvordan var det?
Værdigheden ved ærligt slid?
Jeg er ret øm.
Men du gjorde det.
En dags arbejde, for dig selv.
Jeg havde indtryk af, jeg arbejdede for dig.
Ingen arbejder for andre her.
Og det, vi producerer, ejer vi. Os alle.
Hvad i alverden skal jeg med så mange rifler?
Du vil værdsætte dem, hvis du står over for Pagtens hær.
Ville det overraske dig at vide, at jeg har en menneskepartner?
Jeg ville gerne sige nej, min situation taget i betragtning,
men ærligt talt, ja.
De fordomme, jeg blev opdraget med,
frygter jeg sommetider, jeg aldrig vil slippe.
Revolution.
Det begynder i hovedet, og i hjertet.
Det er altid sværere, end man tror.
Ja, det er det, ikke?
Jeg elsker Agreus.
Men jeg kæmper stadig med at vænne mig
til idéen om mennesker og feer sammen.
Det gør mig ikke stolt.
Men...
Jeg tænkte, at det måske ville blive lettere.
Eller at du ville blive stærkere.
Det bliver du, ziska, det lover jeg.
Da jeg forelskede mig i Tomáš,
bad jeg om accept.
Men før det bad jeg om tålmodighed.
Tålmodighed?
Med hans fødder.
Hans fødder?
Hans hæslige, knoglede fødder.
Som deforme hænder, hvor hans hove burde være.
Jeg gjorde mit bedste.
Det gjorde vi begge.
Han ville ikke røre mine hove i evigheder.
De er... noget at vænne sig til.
Hvis de havde fundet Tomáš og mig sammen i Pagten,
var jeg blevet henrettet,
og mine horn sat på en mur som en advarsel.
Vidste du det?
Han ville være blevet irettesat,
fordi de ville sige, at han var blevet forhekset af en puk-fristerinde.
Som om jeg havde sådanne evner.
Er det også sådan i The Burgue?
Det ved jeg ikke.
Vi rejste, før folk opdagede os.
Her er I fri, Imogen.
Dig og Agreus.
Her og ingen andre steder i verden.
Jeres lagner er måske ikke så fine,
men I må elske, som I vil.
Indser du det?
Godt.
Og bare rolig, hvis jeg kan vænne mig til fødder,
kan du også vænne dig til hove.
Det er hans stædighed, du bør bekymre dig om.
Han virker ikke mere stædig end andre mænd.
Det, vi har bygget her, er en skrøbelig idé,
om at menneske og fe, mand og kvinde, samarbejder ligeværdigt.
Vores fjender er mange. Vi tåler dem ikke iblandt os.
Hvis Agreus fortsat stritter imod, frygter jeg for ham.
For jer begge.
Jeg forstår.
Det troede jeg, du ville.
Hvornår skal jeg vente Imogen?
Det må du spørge Leonora om.
Godnat, kammerat.
Kastor.
Ja, kammerat?
Hvad blev der af fru Hannah?
Undskyld mig?
Hendes sengetøj, hendes ting, de er væk. Hvor er hun?
-Jeg ved ikke, hvad du taler om. -Fru Hannah.
Hun sov i gangen i går, og du talte med hende i morges.
Hvor er hun?
Hun har aldrig eksisteret,
så ingen bør tale om hende igen.
Vi opdagede, at vi har en del til fælles.
Gjorde I?
Ja. Når man taler med hende, ved man ikke, hun er revolutionens leder.
Hun er bare en almindelig person.
Men hun er ikke almindelig.
Hun kommanderer en hær.
Træffer beslutninger.
Giver ordrer.
Det gør hun vel.
Måske har vi været forhastede i at dømme dette sted.
Forhastede?
Jeg er uenig.
Det er det eneste sted,
hvor du og jeg kan være sammen, og ingen vil skænke det en tanke.
Vi bør overveje Leonoras invitation om at blive.
Invitation?
Invitationer kan nægtes.
Du ved intet om dette sted, eller den kvinde.
Jeg ved, hun forstår mig på en måde, ingen...
På en måde, få andre kan.
Hun er morder.
Vidste du det?
Hvad?
Officererne på Svanen blev ikke befriet.
Hun fik dem skudt.
De blev henrettet ved min side. Henrettet uden en retssag.
Uskyldige mænd.
-Det kan jeg ikke tro. -Derfor har du ikke set dem siden.
Fordi de rådner op her i Ragusa.
Ønsker du det samme for os?
Dette er et frygteligt sted.
Et unaturligt sted,
uanset hvad de siger, uanset hvad du hører.
Men vi er sammen her. Det betyder noget, ikke?
Imogen...
Der er så mange ting, jeg ønsker, at vi lærer om hinanden.
Der er så mange måder, jeg ønsker, vi elsker hinanden.
Her får vi måske muligheden.
Jeg ville ønske, det var sandt.
Det ville jeg.
Men stedet her er en løgn.
Og jeg hviler ikke, før jeg har fundet en udvej.
Gør du det samme.
Hvis stedet her er en løgn, er alle steder det vel?
Måske er det den bedste løgn, vi kan finde?
Hvortil?
Hvor kan vi tage hen?
Jeg ved det ikke.
Men uanset hvor det er,
bliver det ikke lige så farligt, som hvor vi er nu.
Du har overbevist min general om,
at Pagten køber Burgue-rifler til at bruge imod os.
Hvorfor skulle jeg tro en sådan rapport?
Fordi jeg bevidnede aftalen i Balefire Hall med mine egne øjne.
Og jeg risikerede mit liv for at bringe dig nyheden.
Ezra Spurnrose, til tjeneste.
Jeg er hjemme!
Der er du.
Du fik vist en øl på vejen hjem.
-Blot én eller to. -Eller tre eller fire.
Se hellere at vaske dig. Middagen er straks serveret.
Far?
Stå ret!
-Rapportér. -Alle er til stede og optalt, sir!
-Mor? -Javel sir.
-Bedstefar? -Javel, sir.
Godt gået, Rafe, min dreng.
Hvilken hånd?
Virkelig?
13th Light Dragoons!
Tak, far!
Kom her.
Er det dig, knægt?
Ja, far.
Hvad fanden?
Gav gutterne på pubben dig en runde for at skyde den kreaturkælling?
Var din tunge, far.
Du ved, hvordan Molly har det med grimt sprog foran drengen.
Verden er grim.
En betjents familie kan ikke være døvstumme i tider som disse.
Du bør vænne drengen til det.
Du har ret, far.
Hvis du overtaler Molly, følger jeg gerne trop.
Hvis jeg var mirakelmager, sad jeg ikke i den her skide stol! Skål.
-Er det min tærte? -Ja, bøf og nyre i aften.
Dyre sager.
Drengene købte noget særligt.
-Det er ikke værst at være en helt, hva'? -Far!
Du har nogle venner på besøg.
Jeg er stolt af dig, knægt.
Det var satans.
Det er en 13th Light Dragoon, ikke?
Ja!
Hvordan vidste du det?
Jeg bar selv samme uniform.
Jeg sled den op...
...i Tirnanoc.
Mig og min ven dér.
I The Lucky 13th.
Er I kommet til mit hjem?
Halløjsa.
Vil dine venner spise med? Der er masser.
Nej, de bliver kun kortvarigt.
Kan du gå ovenpå og tage drengen med?
Det er ikke nødvendigt, frue. Vi morer os bare lidt. Ikke?
Bare rolig.
Jeg bider ikke.
Hvad har du ellers der?
Dig.
-Din skide, lille... -Rolig, Dombey.
Hør på mig.
Hvis du vil dræbe mig, så må du gerne prøve.
Derude. Det er rimeligt.
Det her er mit hjem!
Sådan er det ikke.
Vi skulle have taget os af marrokken, da vi havde chancen.
Hør her, din idiot.
Vi kom for at redde dig.
-Fra hvad? -Ravnene.
Alfen, du dræbte, var gift med én af dem.
De søger gengæld.
Nej. De ville ikke vove at dræbe en panser.
Det er ikke, som det var.
De tænker, at hvis de går ned,
så vil de tage et par af jer med dem. Og dig først.
Fuck dem. Lad dem prøve.
Hvis vi kan fange personen, som dræbte de andre to Ravne,
og give dem en smule retfærdighed, tager de det måske roligt.
Tænk over det.
Giver det mening?
Hvad kan jeg gøre ved det?
Det var ikke mig eller mine gutter. Så ville jeg vide det!
Jeg tror dig. De gør ikke, men det gør jeg.
Sikke en velsignelse.
Hvem er den mistænkte? Hvis nogen skal hænges.
Jeg ved det ikke.
Men jeg ved, det ikke var et menneske. Det var helt sikkert en anden fe.
Stop med at være en idiot og hjælp mig,
så kan jeg måske fange dem.
Hjælpe dig?
Læg en dæmper på tingene, i stedet for at gøre dem værre.
Måske kan du redde dit liv undervejs.
Fanden tage det.
Jeg lugter alf.
Jeg ved, du er her.
Du fulgte efter mig.
Jeg håbede, jeg tog fejl, men her er du
-for at advare svinet. -Jeg afværger en katastrofe.
-Du valgte den forkerte side. -Der er ingen sider.
Hvis det var sandt, var intet af det sket.
Vi ville ikke behøve slå igen.
Det bliver ved og ved.
På nær at de er fem gange så mange.
Tænk over det, Vignette.
De løber ud af bagdøren!
Købte du ham tid?
Fandens også!
Hvem fanden er det?
Du dræbte hans kone. Løb hellere videre!
-Kom så! -Sænk farten!
Dombey, kom nu!
Rystede vi dem af?
Og han tager vores dyrebare ressourcer
-og giver dem til Pagten? -Kom så!
Af vejen!
-Dombey! -Jeg er bag dig!
Mens vi synker dybere ned i denne økonomiske sump.
Flyt dig!
Det er på tide, unge Breakspear får en lærestreg!
Vi er en nation drevet af damp og industri!
Vi er en nation drevet af tro!
Vi er en nation...
-Hey! Stop! Han stjal min hest. -Flyt jer!
-Få ram på hende! -Dette er ikke din kamp!
Darius!
Darius, forude!
Pas på, fe!
Det kan du fandeme ikke mene!
Dombey!
Nej!
Du vil kun gøre tingene værre!
Kom så.
Lad os gå.
-Dette var pistolen, ikke? -Jeg beder...
Var det ikke?
-Kaine. Stop! -Han...
-Han dræbte Oona! -Det bringer hende ikke tilbage!
Så er det nok! Begge to!
Er det, hvad du er blevet?
Det er, hvad mennesker gjorde mig til.
Anhold Philostrate.
I to, kom med mig!
Alfer på fri fod!
Rør dig ikke!
Det var et helvede derude.
Bring den halvblodsnar herover.
Smid ham i en celle. Måske har han et lille uheld.
Nej.
Han skal nødig sprede sin stank.
Desuden ved vi, hvor vi kan finde ham.
Berwick!
Tag det klamme kreatur tilbage til The Row,
hvor han hører til.
Og gider nogen fange den skide marrok?
Martyr, Philo. Hvad har du gjort?
Jeg informerede sergent Dombey om vores sag.
Han tog det overraskende pænt.
-Er du okay? -Du kunne have sagt, hans ven var marrok.
Du skulle have ladet mig dræbe ham!
-Philo forrådte os! -Beskyt ham ikke.
Det gør jeg ikke! Men han var ikke målet.
Philo valgte side.
Han er sammen med dem.
Jeg advarede dig, men du lyttede ikke.
-Hvad får dig til at sige det? -Døden.
Du stinker af det.
Jeg ved, jeg ikke bør bruge mørk magi, og det var ikke min mening. Men...
Eller jo, det var, men det var for at hjælpe.
Synet er en forbandelse. Det sagde jeg.
Det skete igen.
Jeg så gennem øjnene på...tingen, der har dræbt folk.
Denne gang kom den efter mig!
Så du din egen død?
Alt andet, synet har vist mig, er gået i opfyldelse.
Kan det tage fejl?
Det ved jeg ikke, barn.
Men der er nogle ting, vi levende ikke bør vide.
Jeg beder dig.
Jeg tænkte, du ville bede om min hjælp, så jeg markerede en side til dig.
-Men nu er det for sent. -Nej, en side med hvad?
Med en gammel opskrift.
For at hidkalde lyset og udrense dit indre mørke.
En måde at få den gamle heks ud af mig?
Men hvis du forsøger at udrense mørket, efter du er blevet mørket...
Nej, det er jeg ikke. Jeg er ikke blevet mørket.
Ikke mig. Det var en éngangsting,
hvor jeg hjalp en ven, og nu er det forbi, så...
Vær sød?
Herligt!
Så jeg blander bare eliksiren her og bæller den, og så puf,
så er der ikke flere heksesyn eller noget?
Det er svært at sige.
Det er gammel magi.
Ingen har prøvet det i seks århundreder.
Tak, fordi du hjalp mig.
Tak ikke mig.
Giften er dybt inde i dig nu.
Selv hvis det virker, vil processen...
...være ulidelig.
Frisk alrune?
Jeg kan ikke fucking...
Åbn ikke døren!
Darius?
Hvilken dag er det?
Det er Martyrs Dag. Det er det samme som i morges.
Har jeg såret dig?
Mig? Nej. Jeg har det fint.
Er du en marrok?
Ja.
Undskyld, det glemte jeg at nævne.
Men hvordan? Det er ikke engang fuldmåne.
Pagten fandt en måde.
Det var sådan, de vandt krigen.
Det var en marroksoldat, der bed mig.
Det er synd.
Da hæren fandt ud af, hvad jeg bar på...
...låste de mig inde.
De forsøgte at frembringe det.
Eksperimenter, tests.
Forskellige typer smerte.
Klart. Arrene.
Ja.
Arrene.
Sommetider...
...var smerten så voldsom...
...at jeg...
Jeg bad.
Jeg bad om at dø.
Hvorfor gjorde de det?
For selv at lave marroksoldater.
Nej, hvorfor ville din hær forråde én af deres egne soldater?
Jeg var ikke længere soldat!
Jeg var bare et kreatur!
Undskyld.
Det er jeg virkelig ked af.
Kan du styre det?
For det meste, ja.
Men lad være at stikke mig med noget skarpt.
Nej, jeg beder, lad være.
Godt. Hvad siger du til at komme ind og vaske dig?
Det er bedre, hvis jeg forbliver indespærret.
Jeg lover ikke at stikke dig med noget skarpt.
Jeg får dig ud, og du takker mig ved at skabe flere problemer?
Jeg forsøgte, men det lykkedes ikke.
Politiet kommer, Boz.
Bed dine mænd skjule sig.
Er du såret?
Nej. Er du?
Jeg burde vel sige "godt gået"?
Politiet ved, det var dig.
Du er nødt til at flygte.
Flygte hvorhen?
Tilbage til Tirnanoc?
Jeg kan få dig ud, indtil tingene falder til ro. Finde dig et sikkert sted.
Du kæmpede imod feerne, og det ved alle.
Det er ikke mig, der bør stikke af.
Jeg klarer mig.
Der er en rede fuld af Ravne, der mener noget andet.
Og jeg kan intet gøre for at beskytte dig.
Hvis du har en udvej, så brug den.
Jeg går ingen steder.
Nå, skål for det.
Fuck.
Ja.
Sikke et par, vi er, hva'?
Det var vi i en periode.
Og det var sjovt at narre os selv.
Ja.
Det var det.
Panserne er her! Løb!
Hvor fanden skjuler Sortravnene sig?
-De slår os alle ihjel. Jeg må advare dem. -Jeg advarer dem. Bliv du her.
Bliv her!
Skynd jer!
Skynd jer, vær ikke i vejen for dem!
-Hvor er Ravnene? -Slip ham så!
Dombey! Hvad fanden foregår der?
-Dig! Hvor er Sortravnene? -Gør os ikke fortræd!
-Så fortæl mig det. -Jeg ved det ikke!
-Fortæl mig, hvor fanden er er! -Gør os ikke fortræd!
-Fortæl mig det nu, eller... -De er derovre!
-Ravnene er denne vej. -Fuck af! Afsted!
Denne vej, gutter!
-Kom så, drenge! -Denne vej!
Skyd dem.
Stop med at skyde!
Det er mig, I vil have.
Jeg tog til The Burgue efter panseren, der dræbte Oona.
Er det hende?
Hun fortjener ikke en ren død.
Gem hende til hydraen.
Tekster af: Jonas Kloch
Kreativ supervisor Lotte Udsen