Hjem, evige hjem.
Sir.
For familie.
Hele byen snakker om dem.
Takk.
Beklager. Gaver her.
Hun er fantastisk.
Ezra.
Agreus! Går det bra med deg?
-Hvor er vi? -Vi er trygge.
Vi er i Ragusa.
Du hadde mareritt.
-Hadde jeg? -Ja.
Herregud.
Vil du snakke om det?
Ikke?
Jeg er her. Du er her.
Det er det som betyr noe.
Det er det eneste som betyr noe.
Hva er det?
Det er visst frokostklokken.
Føler du deg klar for det? Jeg kan hente til deg
-hvis du ikke vil gå ned. -Jo.
La oss gå ned.
Ja vel.
La oss gå ned.
Jeg venter på deg.
Forstyrret jeg deg, frue?
For å si det mildt.
De sendte mannen min og barna mine til et annet hus.
Jeg er redd jeg ikke forstår.
Vi var fire der inne, helt til dere dukket opp.
Så ble vi kastet ut uten forvarsel for å gi plass til bare dere to.
Var dette rommet deres?
Vi hadde ikke noe vi skulle ha sagt.
Hva er så spesielt med dere at Leonora selv kastet oss ut?
Du kommer for sent på jobb, kamerat Hannah.
Selvfølgelig. Med en gang, kamerat.
Beklager at det tok så lang tid.
Ikke noe problem, kjære.
Var ikke den mannen på skipet vårt? Jeg kjenner igjen uniformen.
-God morgen. -Jeg kjenner ham ikke igjen.
Han har nok stjålet den. Det er visst vanlig her.
Nå, frokost.
Jeg husker ikke navnet ditt, men var ikke du på Svanen?
Jo, det var jeg.
-God morgen. -God morgen.
-Kom, kjære. -Er mannskapet innkvartert her?
Jeg gleder meg til å høre hva kaptein Haversham har å si om dette.
-Faktisk... -Jeg har glemt å fortelle
at kaptein Haversham og offiserene ble... løslatt.
Satt fri? Virkelig?
Ja. De satte offiserene fri.
Flaks for dem. Uheldig for deg, antar jeg.
Kanskje ikke så uheldig.
Jeg må gå. Arbeidet mitt begynner snart.
Ha det bra, frøken Imogen.
Arbeid? Det er ille nok at de holder oss som gisler,
men å sette mennene i arbeid...
Ikke bare menn, faktisk.
Unnskyld at jeg avbryter. Jeg heter Kastor. Hyggelig å møte deg.
Imogen Spurnrose. Men det vet du, ikke sant?
Det gjør jeg.
Du ble vel sendt hit for å holde øye med oss.
Leonora sa du var smart. Ikke som de andre fisefine burgiske kvinnene.
Og Leonora har vanligvis rett.
Jeg er brakkesjefen deres.
Det høres kanskje litt skremmende ut,
men betyr egentlig bare at jeg viser folk hvordan ting gjøres.
Litt som en butler, kanskje.
Holder dere unna trøbbel.
-Hjelper dere å finne dere til rette. -Til rette?
Vi skal ikke finne oss til rette.
Fortell denne merkelige personen at vi har tenkt å dra
ved første mulige anledning.
Akkurat.
Jeg insisterer på å få møte din overordnede.
Eller er hun din dronning?
Den var god.
Dronning, faktisk. Si det til henne når du treffer henne.
Men det kan ta en stund. Hun er en travel kvinne. Det er krig.
Dere skal få spise ferdig, så tar jeg dere med til arbeidet.
Nei...
Agreus vil ikke jobbe som en vanlig arbeider.
Alle jobber her.
Det er ingen skam i det.
Det er den høyeste ære for oss alle.
Alver og mennesker. Menn og kvinner.
-Du forventer vel ikke at Imogen... -Det er en fin spasertur til fabrikken.
Jeg ser dere om en halvtime.
KARNEVALSGATA
Kom.
Vi har de nyeste produksjonssystemene.
Nok til å utstyre to hærer hvis vi må.
Vi er små, men vi kan fortsatt overgå dem.
Vi begynner med en enkel...
Hvor skal du?
Jeg skal jobbe for oss begge.
Kjære.
Takk.
Så...
Brakkesjef...
Hvor skal jeg begynne?
Nei. Fjern den først, og legg deretter i neste.
Du husker hvordan du svetter.
Du arbeidet deg opp i livet.
Det er ikke arbeidet som plager meg.
Men å lage våpen til fangevokterne mine.
Det er å overdrive.
Tenk på oss som befriere.
Og offiserene mine? Befridde dere dem?
De drev et slaveskip.
De hadde ikke et legitimt krav på livet,
ikke etter at de hadde stjålet så mange.
Ikke slaver...
...livegne tjenere.
Et rettferdig bytte.
Arbeid for frihet.
Du får det til å høres sivilisert ut. Som om de hadde et valg.
Mannskapet mitt tvang aldri noen.
Mannskapet ditt tjente et system som gjorde alle til slaver.
Eller så godt som.
Og det vet du.
Og du tjente bra på det.
Ja, du fikk god profitt.
Og du prøvde å kjøpe deg aksept.
Ikke at du ville fått det.
Litt patetisk, spør du meg.
Jeg spør ikke.
Du svelget de samme løgnene som arbeiderne du gjorde til slaver.
Beklager, livegne tjenere.
Hva driver en som deg
til å gjøre noe sånt?
Du og Kastor kommer visst overens.
Var det en stimulerende samtale?
Det var det ikke.
Beklager, men maten er til arbeidere, ikke tilskuere.
Du mener vel ikke at hun ikke skal spise?
Jeg mente ikke at hun ikke skulle arbeide, men slik er det.
Så ridderlig.
Blir du noen gang lei av å være så selvrettferdig?
Gjør du?
Hun har sikkert aldri vært sulten før.
Det kunne vært bra for henne.
Hva er det med henne som tenner deg?
Er det fordi hun er vakker? Eller nyttig?
-Pass tungen din. -Eller ikke.
Hun er alt du ikke er. Alt du ønsker å være.
Rik, kultivert... menneske.
Det er virkelig kjedelig å se alle jobbe, herr Kastor.
Vis meg hvor jeg kan være til nytte.
En bra arbeidsdag, begge to. Vi ses i morgen til en ny.
-God natt, herr Kastor. -Kamerat.
Ja vel, god natt, kamerat.
Takk det samme, kamerat. Men jeg må be deg vente litt.
Hvorfor det?
Leonora vil snakke med deg.
-Oss begge, vel. -Bare henne.
Kom nå, herr Agreus.
Jeg lar henne ikke gå.
Du får henne tilbake like hel, ikke vær redd.
Hvert eneste bånd intakt.
Det er i orden, kjære.
Det tar sikkert ikke lang tid.
Så hvordan var det?
Verdigheten av ærlig slit.
Kroppen verker.
Men du klarte det.
En dags arbeid, helt selv.
Jeg trodde jeg jobbet for deg.
Ingen jobber for andre her.
Det vi produserer, eier vi. Alle sammen.
Hva i all verden skal jeg med så mange rifler?
De kan være fine å ha hvis du må møte en pakthær.
Ville det overraske deg å høre at jeg har en menneskepartner?
Jeg vil gjerne si nei, gitt min situasjon,
men helt ærlig, ja.
Fordommene jeg er oppdratt med,
noen ganger er jeg redd de aldri forsvinner helt.
Revolusjon.
Det starter i hodet, og i hjertet.
Det er alltid vanskeligere enn du tror.
Ja, ikke sant?
Jeg elsker Agreus.
Men jeg sliter fortsatt med å venne meg
til tanken om mennesker og alver sammen.
Er ikke stolt av det.
Men...
Jeg trodde kanskje det ville bli lettere.
Eller at du ville bli sterkere.
Det blir du, ziska, jeg lover.
Da jeg forelsket meg i Tomáš,
ba jeg for å få aksept.
Men før det ba jeg for å få tålmodighet.
Tålmodighet?
Med føttene hans.
Føttene?
Hans fæle, benete føtter.
Som deformerte hender der hovene skal være.
Jeg gjorde mitt beste.
Det gjorde vi begge.
Han ville ikke røre hovene mine på evigheter.
Det er en tilvenningssak.
Hadde de oppdaget Tomáš og meg sammen i Pakten,
ville jeg blitt henrettet
og hornene mine hengt på en mur til advarsel.
Visste du det?
Han ville blitt irettesatt,
overbevist om at han hadde blitt forhekset av en puck-fristerinne.
Som om jeg har en slik makt.
Er det sånn i Burgue?
Jeg vet ikke.
Vi dro før vi ble oppdaget.
Her er du fri, Imogen.
Du og Agreus.
Her og ingen andre steder i verden.
Lakenene er kanskje ikke så fine,
men du er fri til å elske den du vil.
Forstår du det?
Godt.
Og ikke vær redd, hvis jeg kan venne meg til føtter,
kan du venne deg til hover.
Men staheten hans bør bekymre deg.
Han virker ikke staere enn andre menn.
Det vi har bygget her, er en skjør idé,
menneske og alv, mann og kvinne arbeider sammen som likeverdige.
Vi har mange fiender. Vi kan ikke ha dem blant oss også.
Om Agreus fortsetter å gjøre motstand, frykter jeg for ham.
For dere begge.
Jeg forstår.
Det tenkte jeg meg.
Når kan jeg vente Imogen?
Det må du spørre Leonora om.
God natt, kamerat.
Kastor.
Ja, kamerat?
Hvor ble madam Hannah av?
Unnskyld?
Sengen og tingene hennes er borte. Hvor er hun?
-Jeg vet ikke hvem du snakker om. -Madam Hannah.
Hun sov på gangen i natt, og du snakket med henne i morges.
Hvor er hun?
En slik person finnes ikke, og har aldri gjort det,
så ingen må snakke om henne igjen.
Vi fant ut at vi har mye til felles.
Jaså?
Ja. Når du snakker med henne, virker hun ikke som lederen av en revolusjon.
Hun er bare en vanlig person.
Men hun er ikke vanlig.
Hun er sjefen for en hær.
Tar avgjørelser.
Gir ordre.
Hun gjør vel det.
Kanskje vi var for raske med å dømme dette stedet.
For raske?
Tror ikke det.
Dette er det eneste stedet
der du og jeg kan være sammen uten at noen tenker over det.
Vi bør vurdere Leonoras invitasjon til å bli.
Invitasjon?
Invitasjoner kan avvises.
Du vet ingenting om dette stedet eller den kvinnen.
Jeg vet at hun forstår meg på en måte som ingen...
...som svært få gjør.
Hun er en morder.
Visste du det?
Gi deg nå.
Offiserene på Svanen ble ikke satt fri.
Hun fikk dem skutt og drept.
Henrettet rett ved siden av meg. Uten rettssak.
Uskyldige menn.
-Jeg kan ikke tro det. -Derfor har du ikke sett dem.
Fordi de råtner her i Ragusa.
Og du vil ha det samme for oss?
Dette er et forferdelig sted.
Et unaturlig sted,
samme hva de forteller deg, samme hva du hører.
Men vi er sammen her. Det er vel noe?
Imogen...
Det er så mange ting jeg vil vi skal lære om hverandre.
Så mange måter jeg vil vi skal elske hverandre på.
Kanskje vi får en sjanse her.
Jeg skulle ønske det var sant.
Virkelig.
Men dette stedet er en løgn.
Og jeg vil ikke hvile før jeg har funnet en vei ut.
Gjør som meg.
Om dette stedet er en løgn, er ikke alle steder det?
Hva om dette er den beste løgnen vi kan finne?
Hvor skal vi dra?
Hvor kan vi dra?
Jeg vet ikke ennå.
Men samme hvor,
vil det ikke være like farlig som der vi er nå.
Du har overbevist generalen min
om at Pakten kjøper burgiske rifler til å bruke mot oss.
Hvorfor skulle jeg tro på det?
Fordi jeg så avtalen bli inngått med mine egne øyne.
Og jeg risikerte livet for å gi deg nyheten.
Ezra Spurnrose, til tjeneste.
Jeg er hjemme!
Der er du.
Tok du en øl på veien?
-Bare én eller to. -Eller tre eller fire.
Vask deg. Middagen er snart klar.
Pappa?
Giv akt!
-Rapport. -Alle til stede og redegjort for, sir!
-Mamma? -Ja, sir.
-Bestefar? -Ja, sir.
Godt jobbet, Rafe, gutten min.
Hvilken hånd?
Virkelig?
Trettende dragonregiment!
Takk, pappa!
Kom hit.
Er det deg, gutt?
Ja, pappa.
Hva i helvete?
Spanderte karene på puben noen glass for å sløye vesenmegga?
Pass munnen din, pappa.
Du vet hva Molly synes om stygt språk foran gutten.
Det er en stygg verden.
En politimanns familie kan ikke være døv og stum i slike tider.
Like bra å venne gutten til det.
Du har rett, far.
Overbevis Molly, så er jeg med.
Om jeg kunne utrette mirakler, hadde jeg ikke sittet her! Skål.
-Er det paien min? -Ja, biff og nyre i kveld.
Dyrt.
Guttene kjøpte den for anledningen.
-Ikke så ille å være helt, hva? -Pappa!
Du har venner på besøk.
Stolt av deg, gutt.
Det var som faen.
Det er trettende dragonregiment, hva?
Ja!
Hvordan visste du det?
Jeg brukte samme uniform selv.
Slet den i filler,
i Tirnanoc.
Jeg og kameraten min.
I heldige trettende.
Kommer dere hjem til meg?
Hallo.
Vil vennene dine bli til middag? Vi har nok.
Nei, de blir ikke lenge.
Kan du gå opp og ta med deg gutten?
Det trengs ikke. Vi har det bare litt moro. Eller hva?
Ikke vær redd.
Jeg biter ikke.
Hva mer har du der?
Du.
-Din jævla lille... -Rolig, Dombey!
Bare hør på meg.
Vil du drepe meg, må du gjerne prøve.
Der ute. Det er greit.
Dette er mitt hjem!
Det er ikke slik.
Burde ha tatt oss av marroken da vi hadde sjansen.
Hør, drittsekk.
Vi kom hit for å redde deg.
-Fra hva? -Ravnen.
Pixen du drepte, var gift med en av dem.
De vil hevne seg.
Nei. De ville ikke våget å drepe en politimann.
Det er ikke som før.
Hvis de går under,
vil de ta noen av dere med seg. Først deg.
Faen ta dem. La dem prøve.
Hvis vi får tak i den som drepte de to ravnene,
gir dem litt rettferdighet, så kanskje de roer seg.
Tenk på det.
Gir det mening?
Men hva kan jeg gjøre?
Det var ikke meg eller karene mine. Det hadde jeg visst!
De vil ikke tro deg, men det gjør jeg.
For en velsignelse.
Hvem er den mistenkte? Hvis noen må dingle for det.
Jeg vet ikke.
Men det var ikke et menneske. Det var definitivt en annen alv.
Slutt å være en dum fitte og hjelp meg,
så kan jeg faktisk klare å ta dem.
Hjelpe deg?
Roe ned ting, i stedet for å gjøre det verre.
Kanskje redde ditt eget skinn samtidig.
Faen ta dette.
Jeg lukter pix.
Jeg vet du er der.
Du fulgte etter meg.
Jeg håpet jeg tok feil, men her er du,
-for å advare jævelen. -Jeg vil avverge en katastrofe.
-Du valgte feil side. -Det er ingen sider.
Om det var sant, hadde ikke dette skjedd.
Ingen grunn til å slå tilbake.
Og rundt og rundt går det.
Bortsett fra at de er mange flere enn oss.
Tenk på det, Vignette.
De løper ut på baksiden!
Trakk du ut tiden for ham?
Helvete!
Hvem faen er det?
Du drepte kona hans. Fortsett å løpe.
-Kom igjen! -Ikke så fort!
Dombey, kom igjen!
Ristet vi dem av oss?
Og han tar våre dyrebare ressurser
-og gir dem til Pakten? -Kom igjen!
Unna vei!
-Dombey! -Like bak deg!
Mens vi synker dypere i den økonomiske hengemyren.
Ut!
Unge Breakspear trenger en lærepenge!
Vi er en nasjon av damp og industri!
Vi er en nasjon av tro!
Vi er en nasjon...
-Hei! Stans! Han stjal hesten min. -Gå!
-Ta henne! -Dette er ikke din kamp!
Darius!
Darius, der fremme!
Se opp, alv!
Det er faen ikke mulig!
Dombey!
Nei!
Du gjør det bare verre!
Kom igjen.
Vi går.
-Det var denne, ikke sant? -Vær så snill...
Var det ikke det?
-Kaine. Stans! -Han...
-Han drepte Oona! -Det bringer henne ikke tilbake!
Det holder! Begge to!
Er det dette du har blitt?
Det er det mennesker har gjort meg til.
Arrester Philostrate.
Dere to, med meg!
Pix på frifot!
Ikke rør deg!
Det er et helvete der ute.
Kom hit med den halvblodsjævelen.
Kast ham på cella. Han kan ha en liten ulykke.
Nei.
Jeg vil ikke ha stanken hans her.
Dessuten vet vi hvor vi finner ham.
Berwick!
Ta med det skitne vesenet tilbake til Gata,
der han hører til.
Og kan noen dra etter den jævla marroken!
Ved Martyren, Philo. Hva har du gjort?
Oppdatert Dombey om saken vår.
Han tok det overraskende bra.
-Alt i orden? -Kunne ha sagt at vennen hans var marrok.
Du burde ha latt meg drepe ham!
-Philo svek oss! -Ikke beskytt ham.
Det gjør jeg ikke! Men han var ikke målet.
Philo har valgt side.
Han er med dem.
Jeg advarte deg, men du hørte ikke etter.
-Hva får deg til å si det? -Død.
Du stinker av det.
Jeg burde ikke ha brukt mørk magi, jeg mente det ikke. Men...
Jo, jeg mente det, men det var for å hjelpe noen.
Synet er en forbannelse. Jeg sa jo det.
Det skjedde igjen.
Jeg så gjennom øynene til den... tingen som har drept folk.
Men denne gangen kom den etter meg!
Så du din egen død?
Alt annet synet har vist meg, har gått i oppfyllelse.
Kan det ta feil?
Jeg vet ikke, barn.
Men det er enkelte ting de levende ikke er ment å vite.
Vær så snill.
Jeg tenkte du ville komme tilbake, så jeg har merket siden.
-Men nå er det for sent. -Hvilken side?
En gammel, gammel oppskrift.
For å tilkalle lyset og fjerne mørket inni deg.
En måte å få den gamle heksa ut av meg?
Men hvis du prøver å fjerne mørket etter at du har blitt mørket...
Nei, nei. Jeg har ikke blitt mørket, jeg sverger.
Nei, ikke meg. Det var én gang,
for å hjelpe en venn, og det er over nå, så...
Vær så snill?
Flott!
Så jeg blander sammen dette og drikker det, og poff,
ingen flere hekser eller syn eller noe av det?
Jeg er ikke sikker.
Det er gammel magi.
Ingen har prøvd det på seks århundrer.
Greit, takk for hjelpen.
Ikke takk meg.
Giften er dypt inni deg nå.
Selv om det fungerer, vil det å trekke den ut...
...være uutholdelig.
Frisk alrune?
Kan faen ikke...
Ikke lukk opp!
Darius?
Hvilken dag er det?
Martyrdagen, samme som i morges.
Skadet jeg deg?
Meg? Nei, jeg har det bra.
Er du marrok?
Ja.
Beklager, jeg hoppet over det.
Men hvordan? Det er ikke fullmåne.
Pakten fant en måte.
Det var slik de vant krigen.
Det var en marrok-soldat som bet meg.
Så leit.
Da hæren fant ut hva jeg bar i meg...
...sperret de meg inne.
Prøvde forskjellige måter å få det frem på.
Eksperimenter, tester.
Ulike former for smerte.
Akkurat. Arrene.
Ja.
Arrene.
Noen ganger...
...var smerten så stor...
...at jeg...
Jeg ba.
Jeg ba om å få dø.
Men hvorfor gjorde de det?
For å lage sin egen marrok-soldat.
Nei, hvorfor sviktet hæren en av sine egne soldater?
Jeg var ikke soldat lenger!
Jeg var bare et vesen!
Lei for det.
Jeg er virkelig lei for det.
Kan du styre det?
For det meste, ja.
Men det er best å ikke stikke meg med noe skarpt.
Vær så snill, la være.
Akkurat. Kom inn og vask deg.
Bedre om jeg blir innelåst her.
Jeg lover å ikke stikke deg med noe skarpt.
Jeg får deg ut, og du takker meg ved å skape mer trøbbel?
Jeg klarte ikke å avverge det.
Politiet kommer, Boz.
Be folkene dine gjemme seg.
Er du såret?
Nei, er du?
Jeg bør vel si "bra innsats".
Politiet vet det var deg.
Du må flykte.
Hvor da?
Tilbake til Tirnanoc?
Jeg kan få deg ut til ting roer seg. Finne et tryggere sted.
Du valgte side mot alvene, og alle vet det.
Det er ikke jeg som bør flykte.
Jeg klarer meg.
Ravnene vil mene noe annet.
Og jeg kan ikke beskytte deg.
Om du har en vei ut, bruk den.
Jeg drar ingen steder.
Skål for det.
Faen.
Ja.
Vi er et fint par, hva?
Vi var det, en stund.
Og det var moro å lure oss selv.
Ja.
Det var det.
Det jævla politiet er her! Løp!
Hvor gjemmer svartravnene seg?
-De dreper oss alle. Jeg må advare dem. -Jeg advarer dem. Du burde ikke gå.
Ikke gå!
Fort!
Fort, best å ikke komme i veien for dem!
-Hvor er ravnene? -Slipp ham!
Dombey! Hva faen er dette?
-Du! Hvor er svartravnene? -Ikke gjør oss noe!
-Det trengs ikke hvis du snakker. -Jeg vet ikke!
-Si hvor i helvete de er! -Vær så snill, ikke gjør oss noe!
-Si det nå, ellers... -De er der borte!
-Ravnene er denne veien. -Stikk! Fortsett!
Denne veien!
-Kom igjen! -Hitover!
Ta dem.
Ikke skyt!
Det er meg dere vil ha.
Jeg dro til Burgue for å ta politimannen som drepte Oona.
Er det henne?
Hun fortjener ikke en ren død.
Spar henne til hydraen.
Tekst: Tonje Bjørkheim Nilsen
Kreativ leder Heidi Rabbevåg