Căminul nostru pentru totdeauna.
Domnule.
Pentru familie!
Tot orașul vorbește despre ei.
Mulțumesc.
Scuze. Puneți cadourile aici.
E minunată.
Ezra.
Agreus! Ești bine?
- Unde suntem? - În siguranță.
Suntem în Ragusa.
Ai avut un coșmar.
- Coșmar? - Da.
Dumnezeule!
Vrei să-mi povestești?
Nu?
Sunt aici. Și tu ești aici.
Altceva nu contează.
E singurul lucru care contează.
Ce se aude?
Clopoțelul ne cheamă la micul-dejun.
Vrei să vii? Pot să-ți aduc ceva
- ... dacă nu vrei să cobori. - Nu.
Hai să coborâm.
E în regulă.
Să coborâm.
Te aștept.
V-am deranjat, doamnă?
Să mă deranjezi? Asta e cea mai mică problemă.
Mi-au mutat soțul și copiii într-o altă clădire.
Mă tem că nu înțeleg.
Eram toți patru în casă, apoi ați apărut voi.
Apoi am fost dați afară, fără avertisment, ca să aveți loc voi doi.
Asta era camera dumitale?
Vă asigur, pe mine nu m-a întrebat nimeni.
Ce aveți voi doi atât de special încât însăși Leonora ne-a dat afară?
Vei întârzia la muncă, tovarășă Hannah.
Desigur. Vin acum, tovarășe.
Îmi pare rău că a durat atât.
Nicio problemă, iubirea mea.
Acel om. Nu era și el pe nava noastră? Jur că recunosc uniforma aia.
- 'Neața. - Nu-l recunosc.
Probabil a furat uniforma. Așa se procedează aici.
Acum, să luăm micul-dejun.
Nu-mi amintesc numele dumitale, dar n-ați fost cumva pe Lebăda?
Ba da, doamnă. Am fost acolo.
- 'Neața, domnule. - 'Neața.
- Vino, dragă. - Echipajul e cazat aici?
Abia aștept să aud părerea căpitanului Haversham despre asta.
- De fapt... - Încă nu ți-am spus,
căpitanul Haversham și ofițerii săi au fost... eliberați.
Eliberați? Chiar?
Da, doamnă. I-au eliberat pe ofițeri.
Au avut noroc. Nu ca tine, presupun.
Poate nu e cel mai rău ghinion.
Mai bine plec. Încep munca în curând.
Aveți grijă de dvs., dră Imogen.
Munca? Parcă n-ar fi destul că ne țin ostatici,
îi mai și pun pe bărbați la muncă.
Nu doar pe bărbații, de fapt.
Scuze că vă întrerup. Mă numesc Kastor. Încântat de cunoștință.
Imogen Spurnrose. Dar știai asta, nu-i așa?
Da, știam.
Presupun că ai fost trimis aici ca să fii cu ochii pe noi.
Leonora a spus că ești deșteaptă. Nu ca celelalte femei cu fițe din Burgue.
Și Leonora are dreptate de obicei.
Eu sunt șeful de cvartal.
Poate sună un pic intimidant,
dar înseamnă doar că eu le arăt oamenilor ce să facă.
Ca un majordom, poate.
Nu vă las să intrați în belele.
- Vă ajut să vă acomodați. - Să mă acomodez?
Noi nu rămânem mult timp aici.
Te rog spune-i acestei persoane ciudate că vrem să plecăm
cu prima ocazie.
Exact.
Insist să vorbesc cu ofițerul comandant.
Sau poate o numiți regină?
Asta e bună.
Regină, într-adevăr. Să-i spui așa când o întâlnești.
Întâlnirea va avea loc mai încolo. E o femeie ocupată. Războiul e în toi.
Vă las să vă terminați micul-dejun, apoi vă duc la muncă.
Nu...
Agreus nu va lucra ca un muncitor de rând.
Toată lumea lucrează aici.
Nu e nicio rușine.
Este cea mai mare onoare pentru noi toți.
Fae și oameni. Bărbați și femei.
- Cu siguranță nu vrei ca Imogen... - Drumul spre fabrică e frumos.
Ne vedem peste jumătate de oră.
CARTIERUL FĂPTURILOR MITOLOGICE
Veniți.
Avem cele mai moderne linii de producție.
Putem produce destul și pentru două armate dacă e nevoie.
Suntem mici, dar avem mai multe arme decât ei.
Voi doi veți începe cu un simplu...
Unde te duci?
Voi lucra și în locul ei.
Dragostea mea.
Mulțumesc.
Așadar...
dle șef de cvartal...
cu ce să încep?
Nu. Scoate obuzul ăla mai întâi, apoi îl încarci pe următorul.
N-ai uitat cum e să muncești.
Te-ai ridicat singur.
Nu munca mă neliniștește.
Ci că fabric arme pentru temnicerii mei.
„Temniceri” e cam mult zis.
Suntem mai mult niște salvatori.
Și ofițerii mei? I-ați eliberat și pe ei?
Lucrau pe o navă de sclavi.
Nu aveau dreptul la viață,
mai ales după ce au luat atât de multe vieți.
Nu sclavi...
servitori angajați cu contract.
O afacere cinstită.
Lucrau ca să fie eliberați.
Tu faci să pară ca era civilizat. De parcă aveau de ales.
Echipajul meu nu a forțat pe nimeni.
Echipajul tău a deservit un sistem care i-a transformat pe toți în sclavi.
Sau ceva asemănător.
Și tu știi asta.
Așa ți-ai făcut averea.
Da, ai obținut profit frumos.
Ai încercat să-ți folosești banii ca să obții poziție socială.
De parcă ar fi posibil așa ceva.
Cam jalnic, dacă mă întrebi pe mine.
Nu te întreb.
Știu că ai înghițit aceleași minciuni ca muncitorii pe care i-ai înrobit.
Scuze, servitori angajați cu contract.
Spune-mi, ce motive are cineva ca tine
să facă așa ceva?
Văd că tu și Kastor vă înțelegeți bine.
Era o conversație interesantă?
Nu.
Îmi pare rău, mâncarea e pentru muncitori, nu pentru spectatori.
Doar nu te aștepți să rabde de foame?
Eu nu m-am așteptat nici refuze să lucreze, dar asta e.
Asta da galanterie!
Ești mereu atât de fățarnic?
Dar tu?
Probabil că n-a simțit foame niciodată în viață.
Poate i-ar fi făcut bine.
Ce te atrage la ea?
Frumusețea ei? Sau faptul că e utilă?
- Domnule, ai grijă cum vorbești. - Sau... nu.
Ea e tot ceea ce tu nu ești. Tot ce vrei să fii.
Bogată, educată... o ființă umană.
E plictisitor să mă uit la ceilalți cum lucrează, dle Kastor.
Arată-mi unde pot fi de folos.
Gata pentru astăzi, voi doi. Ne vedem din nou mâine-dimineață.
- Noapte bună, dle Kastor. - Tovarăș.
Foarte bine, noapte bună, tovarășe.
Și ție, tovarășă. Dar te rog să mai rămâi.
De ce?
Leonora vrea să vorbească cu dumneata.
- Cu amândoi, desigur. - Doar cu ea.
Veniți, dle Agreus.
N-o las să meargă singură.
Ți-o aduc înapoi nevătămată, nu-ți face griji.
Cu panglici cu tot.
E în regulă, iubire.
Sigur nu durează mult.
Cum a fost?
Demnitatea muncii cinstite.
Sunt frântă.
Dar te-ai descurcat.
O zi întreagă de muncă, pentru tine însăți.
Aveam impresia că lucram pentru tine.
Nimeni nu lucrează pentru altcineva aici.
Și ceea ce producem e al nostru. Noi toți suntem proprietarii.
Ce să fac eu cu atâtea puști?
S-ar putea să le vrei dacă ai fi nevoită să înfrunți armata Pactului.
Te-ar surprinde să știi că partenerul meu e ființă umană?
Aș spune că nu, având în vedere situația mea,
dar, dacă e să fiu sinceră, da.
Prejudecățile cu care am fost crescută,
uneori mă tem că n-am să scap de ele niciodată.
Revoluția.
Începe în minte și în suflet.
Întotdeauna e mai greu decât crezi.
Da, așa este, nu?
Îl iubesc pe Agreus.
Dar încă mi-e greu să mă obișnuiesc
cu ideea că un om și un fae pot fi un cuplu.
Mi-e rușine că gândesc așa.
Dar...
M-am gândit că poate va deveni mai ușor.
Sau că tu vei deveni mai puternică.
Așa va fi, ziska, promit.
Când m-am îndrăgostit de Tomáš,
mă rugam să fiu acceptată.
Dar înainte de toate, mă rugasem să am răbdare.
Răbdare?
Din cauza picioarelor lui.
Picioarele lui?
Picioarele lui hidoase și osoase.
Ca niște mâini deformate, în loc de copite.
M-am străduit.
Ne-am străduit amândoi.
El nu mi-a atins copitele mult timp.
Sunt lucruri... care se învață.
Dacă Tomáš și eu am fi fost găsiți împreună în Pact,
eu aș fi fost executată,
iar coarnele mele ar fi ajuns pe un perete în semn de avertizare.
Știai asta?
El ar fi fost pedepsit
pentru că s-a lăsat sedus de o femeie faun seducătoare.
De parcă aș fi avut eu puterea asta.
Așa se procedează și în Burgue?
Nu știu.
Noi am plecat înainte să fim descoperiți.
Aici, sunteți liberi, Imogen.
Tu și Agreus.
Doar aici, nicăieri altundeva în lume.
Poate nu vei trăi în condiții de lux,
dar poți iubi pe cine vrei.
Înțelegi asta?
Bine.
Și nu-ți face griji, dacă eu m-am obișnuit cu picioarele,
și tu te poți obișnui cu copitele.
Încăpățânarea lui e ceea ce ar trebui să te îngrijoreze.
Nu pare mai încăpățânat decât alți bărbați.
Ce am construit noi aici e un concept fragil,
oameni și fae, bărbați și femei lucrează împreună ca egali.
Avem prea mulți dușmani afară. Nu putem avea dușmani și în interior.
Dacă Agreus se opune în continuare, mă tem pentru el.
Pentru voi amândoi.
Înțeleg.
Eram sigură că vei înțelege.
Când se întoarce Imogen?
Întreab-o pe Leonora.
Noapte bună, tovarășe.
Kastor.
Da, tovarășe?
Ce s-a întâmplat cu doamna Hannah?
Cum adică?
Pătura ei, lucrurile ei au dispărut. Unde a plecat?
- Nu știu despre cine vorbești. - Despre doamna Hannah.
A dormit pe hol noaptea trecută, și ai vorbit cu ea azi-dimineață.
Unde e acum?
Persoana respectivă nu există, n-a existat niciodată,
deci nimeni să nu mai pomenească de ea.
Mi-am dat seama că avem multe în comun.
Chiar așa?
Da. Când vorbești cu ea, nu-ți dai seama că, de fapt, conduce o revoluție.
Pare o persoană obișnuită.
Dar nu e obișnuită.
E în fruntea unei armate.
Ia decizii.
Dă ordine.
Da, probabil.
Poate ne-am pripit când ne-am format părerea privind acest loc.
Ne-am pripit?
Cred că nu.
Ăsta e singurul loc în lume
unde tu și eu putem fi împreună, fără să-i pese nimănui de noi.
Să luăm în considerare invitația Leonorei să rămânem.
Invitație?
Invitațiile pot fi refuzate.
Nu știi nimic despre locul ăsta sau despre acea femeie.
Știu că ea mă înțelege cum nimeni altcineva...
cum foarte puțini mă înțeleg.
E o ucigașă.
Știai asta?
Nu mai vorbi așa.
Ofițerii de pe Lebăda nu au fost eliberați.
Ea a dat ordin să fie împușcați.
Au fost executați chiar lângă mine. Executați fără proces.
Oameni nevinovați.
- Nu-mi vine să cred. - De asta nu i-ai mai văzut de atunci.
Pentru că putrezesc aici, în Ragusa.
Vrei să ni se întâmple același lucru?
Imogen, ăsta e un loc groaznic.
Un loc nefiresc,
orice spun ei, orice auzi.
Dar aici suntem împreună. Asta contează, nu-i așa?
Imogen...
Sunt atât de multe lucruri pe care vreau să le aflăm unul despre celălalt.
Sunt atât de multe feluri în care vreau să ne iubim.
Poate că aici avem o șansă.
Aș vrea să fie adevărat.
Chiar vreau.
Dar locul ăsta e o minciună.
Și nu mă las până nu găsesc o cale de ieșire.
Așa să faci și tu.
Dacă locul ăsta o minciună, oare nu e la fel peste tot?
Dacă asta e cea mai bună minciună dintre toate?
Unde să mergem?
Unde am putea merge?
Nu știu încă.
Dar oriunde ar fi,
nu va fi atât de periculos cum e locul ăsta.
L-ai convins pe generalul meu
că Pactul cumpără arme din Burgue ca să le folosească împotriva noastră.
De ce să cred ce scrie în raportul ăsta?
Căci am văzut cu ochii mei când s-a încheiat înțelegerea în Balefire.
Și fiindcă mi-am riscat viața aducându-vă vestea.
Ezra Spurnrose, la dispoziția dvs.
Am ajuns acasă!
În sfârșit.
Te-ai oprit la o halbă?
- Doar una sau două. - Sau trei, sau patru.
Du-te și spală-te. Imediat pun cina pe masă.
Tată?
Atenție!
- Raportează! - Toți prezenți, domnule!
- Mama? - Prezentă.
- Bunicul? - Prezent.
Bravo, Rafe, băiatul meu.
Care mână?
Sigur?
Regimentul 13 de cavalerie ușoară!
Mulțumesc, tată!
Vino aici.
Tu ești, băiete?
Da, tată.
Ce naiba?
Băieții la bar îți dau un rând sau două c-ai omorât-o pe târfa aia critch?
Ai grijă cum vorbești, tată.
Știi ce părere are Molly de limbajul murdar în fața copilului.
Lumea e murdară.
Familia unui polițist nu poate fi surdă și mută în ziua de azi.
Ai putea să-l înveți pe băiat.
Ai dreptate, tată.
Tu o convingi pe Molly, iar eu fac cum vrei tu.
Dacă aș putea face minuni, n-aș mai sta în scaunul ăsta nenorocit! Noroc!
- E plăcinta mea? - Da, avem friptură și rinichi astăzi.
Scumpă mâncare.
Băieții ți-au cumpărat-o special.
- Nu-i rău să fii erou, așa-i? - Tată!
Au venit niște prieteni de-ai tăi.
Sunt mândru de tine, fiule.
La naiba.
E din regimentul 13 de cavalerie ușoară, nu-i așa?
Da!
De unde știi?
Purtam și eu uniforma lor.
Până s-a făcut zdrențe...
în Tirnanoc.
Eu și amicul meu de acolo.
În Regimentul 13 cel Norocos.
Veniți în casa mea?
Bună!
Prietenii tăi rămân la cină? Avem destulă mâncare.
Nu, rămân doar un minut.
De ce nu te duci sus și îl iei și pe băiat cu tine?
Nu e nevoie, doamnă. Doar ne distrăm puțin. Nu-i așa?
Nu-ți face griji.
Nu mușc.
Ce mai ai acolo?
Tu!
- Nenorocitule... - Ușurel, Dombey.
Ascultă-mă!
Dacă vrei să mă omori, poți să încerci liniștit.
Acolo afară. Așa e corect.
Asta e casa mea! A mea...
Nu e așa.
Trebuia să-l ucid pe acel marrok când aveam posibilitatea.
Ascultă, imbecilule.
Am venit ca să te salvăm.
- De cine? - De Corbi.
Femeia pix pe care ai ucis-o era nevasta unuia dintre ei.
Caută să se răzbune.
Nu. Nu ar îndrăzni să ucidă un polițist.
Nu mai e cum era înainte.
Se gândesc că dacă e să moară,
măcar încearcă să ia câțiva dintre voi. Vor să înceapă cu tine.
Să-i ia naiba. N-au decât să încerce.
Dacă-l putem prinde pe cel ce i-a ucis pe ceilalți doi Corbi
și le facem un pic de dreptate, poate se calmează.
Gândește-te puțin.
Nu e logic?
Dar ce pot eu să fac?
Nu am făcut-o eu sau băieții mei. Aș ști!
Eu te cred. Ei nu te vor crede, dar eu da.
Ce noroc pe mine!
Cine e suspectul? Dacă tot vrem să spânzurăm pe cineva.
Nu știu.
Dar știu că n-a fost ființă umană. Cu siguranță a fost un fae.
Nu mai fi tâmpit și ajută-mă,
aș putea să-l prind pe făptaș.
Să te ajut?
Să mai liniștești apele, să nu le agiți.
Poate vei reuși să-ți salvezi și propria piele.
La naiba cu asta.
Simt miros de pix.
Știu că ești acolo.
M-ai urmărit.
Speram să mă înșel, dar nu,
- ... ai venit să-l avertizezi pe ticălos. - Încerc să evit un dezastru.
- Ai ales tabăra greșită. - Nu există tabere.
Dacă ar fi cum spui tu, asta nu s-ar fi întâmplat.
Nu ar fi nevoie să ripostăm.
Și așa batem pasul pe loc.
Doar că sunt de cinci ori mai mulți decât noi.
Gândește-te, Vignette.
Fug prin spate!
Ai încercat să-i câștigi timp?
La naiba!
Cine naiba e ăla?
I-ai ucis soția. Mai bine fugi cât te țin picioarele.
- Haide! - Încetinește naibii!
Dombey, haide!
I-am pierdut?
Și el ne ia resursele prețioase
- ... și le dă Pactului? - Pe aici!
La o parte!
- Dombey! - Sunt în spatele tău!
În timp ce noi ne înecăm în mlaștina economică.
Dă-te!
E timpul ca tânărul Breakspear să-și învețe lecția!
Suntem o țară industrială!
Suntem o țară a credinței!
Suntem o națiune...
- Oprește! Mi-a luat calul. - La o parte!
- N-o lăsa! - Asta nu e lupta ta!
Darius!
Darius, în față!
Ferește-te, fae!
Nu se poate!
Dombey!
Nu!
Așa doar înrăutățești lucrurile!
Hai, jigodie bătrână!
Să mergem.
- Cu arma asta ai ucis-o, așa-i? - Te rog...
Nu-i așa?
- Kaine! Oprește-te! - El...
- A ucis-o pe Oona! - Asta nu o aduce înapoi!
Terminați! Amândoi!
Așa ai ajuns?
Așa am ajuns din cauza oamenilor.
Arestați-l pe Philostrate.
Voi doi, veniți cu mine!
Pix în libertate!
Nu mișca!
S-a dezlănțuit iadul acolo.
Adu-l pe nemernicul ăla aici.
Aruncă-l în pârnaie. S-ar putea să aibă un mic accident.
Nu.
Nu vreau să împută tot locul.
Oricum, știm unde să-l găsim.
Berwick!
Du creatura asta împuțită înapoi în Row...
unde îi este locul.
Și, vă rog, cineva să-l caute pe nenorocitul ăla de marrok!
Doamne, Philo. Ce ai făcut?
I-am dat un imbold lui Dombey ca să investigheze mai eficient.
S-a descurcat surprinzător de bine.
- Ești bine? - Puteai să-mi spui că celălalt e marrok.
Ar fi trebuit să mă lași să-l omor!
- Philo ne-a trădat! - Nu-l poți proteja.
Nu-l protejez! Dar nu el era ținta.
Philo și-a ales tabăra.
Ține cu ei.
Te-am avertizat, dar nu m-ai ascultat.
- De ce spui asta? - Din cauza morții.
Duhnești a moarte.
N-ar fi trebuit să folosesc magie neagră, dar n-am făcut-o intenționat.
Adică, am făcut-o intenționat, dar voiam să ajut.
Puterea de a vedea e un blestem. Ți-am mai spus.
S-a întâmplat iar.
Am văzut prin ochii acelui... ceva ce ucide oameni.
Dar, de data asta, venea să mă ucidă pe mine!
Ți-ai văzut propria moarte?
Tot ce am văzut până acum s-a adeverit.
Se întâmplă să greșească?
Nu știu, copilă.
Dar există lucruri pe care cei vii nu trebuie să le știe.
Te rog.
Bănuiam că o să-mi ceri ajutorul, așa că am marcat pagina cu pricina.
- Dar acum e prea târziu. - Nu, pagina cu ce?
Cu o rețetă veche.
Pentru a invoca lumina și a curăța întunericul din tine.
S-o alungăm pe bătrâna vrăjitoare din mine?
Dar dacă încerci să cureți întunericul după ce te-ai contopit cu el...
Nu. Jur. Nu m-am contopit cu întunericul.
Nu, eu nu. S-a întâmplat o singură dată,
ca să ajut un prieten și s-a terminat, așa că...
Te rog?
Minunat!
Deci prepar poțiunea, o beau și gata,
se termină cu vrăjitoarea și cu viziunile, și cu tot?
Nu pot fi sigură.
E magie veche.
Nu a mai fost folosită de șase secole.
Oricum, îți mulțumesc pentru ajutor.
Nu-mi mulțumi.
Otrava este în adâncul tău acum.
Chiar dacă funcționează magia, când o să iasă răul...
va fi groaznic.
Mătrăgună proaspătă?
De unde naiba...
Nu deschide ușa!
Darius?
Ce zi e astăzi?
E Ziua Martyrului, la fel cum era și azi-dimineață.
Te-am rănit?
Pe mine? Nu. N-am nimic.
Ești marrok?
Da.
Îmi pare rău, nu ți-am spus asta.
Dar cum? Nici măcar nu e lună plină.
E ceva inventat de cei din Pact.
Așa au câștigat războiul.
Un soldat marrok m-a mușcat.
Îmi pare rău.
După ce armata a aflat că eram infectat...
m-au închis.
Au încercat tot ca să-l scoată la iveală.
Experimente, teste.
Diferite forme de durere.
Înțeleg. Cicatricile.
Da.
Cicatricile.
Uneori...
durerea era atât de puternică...
încât eu...
mă rugam.
Chiar mă rugam pentru moarte.
Dar de ce au făcut asta?
Pentru a crea un soldat marrok.
Nu, vreau să știu de ce armata ta și-ar trăda propriul lor soldat.
Nu mai eram soldat!
Eram doar un critch!
Îmi pare rău.
Îmi pare foarte, foarte rău.
Te poți controla?
De obicei, da.
Totuși, nu e indicat să mă înțepi cu ceva ascuțit.
Nu, te rog, nu!
De ce nu vii în casă și te speli?
Mai bine stau închis aici.
Îți promit că n-o să te înțep cu ceva ascuțit.
Te scot, iar tu îmi mulțumești dându-mi bătăi de cap?
Am încercat să-i împiedic, dar n-am putut.
O să vină poliția, Boz.
Spune-le alor tăi să se ascundă.
Ești rănit?
Nu. Tu?
Cred că ar trebui să te felicit.
Poliția știe că tu ai făcut asta.
Trebuie s-o ștergi.
Unde să mă duc, mai exact?
Înapoi în Tirnanoc?
Te ajut să ieși până se calmează apele. Îți caut un loc unde să fii în siguranță.
Ai ales să fii împotriva fae, și toată lumea știe asta.
Nu eu trebuie să fug.
N-o să pățesc nimic.
Un cuib întreg de Corbi e de altă părere.
Iar eu n-am cum să te protejez.
Dacă știi cum să ieși de aici, pleacă.
Nu plec nicăieri.
Să bem pentru asta.
La naiba!
Da.
Suntem un cuplu pe cinste, nu?
Am fost o vreme.
Era amuzant să ne amăgim singuri.
Da.
Așa era.
A venit poliția! Fugiți!
Unde naiba se ascund ăia din Corbul Negru?
- Ne ucid pe toți. Trebuie să-i avertizez. - Îi avertizez eu. Tu nu te duce acolo!
Nu pleca!
Grăbește-te!
Grăbește-te, să nu-i întâlnim!
- Unde sunt Corbii? - Lasă-l în pace!
Dombey! Ce naiba e asta?
- Tu! Unde sunt Corbii Negrii? - Lasă-ne în pace!
- Te las dacă îmi spui. - Nu știu!
- Spune-mi unde naiba sunt! - Te rog, lasă-ne în pace!
- Îmi spui acum sau... - Acolo sunt!
- Drumul ăsta duce la Corb. - Du-te naibii! Nu te opri!
Pe aici, băieți!
- Haideți, băieți! - Pe aici!
Doboară-i!
Nu mai trageți!
Pe mine mă vreți.
Eu m-am dus la Burgue ca să-l omor pe polițistul care a ucis-o pe Oona.
Pe ea o căutați?
Nu merită o moarte ușoară.
Trebuie să fie decapitată.
Subtitrarea: Timea Ficzay
Redactor