DIN EPISOADELE ANTERIOARE
Noi evadăm de aici azi. Vrei să vii cu noi?
Știi că nu e vina ta.
L-ai omorât ca să ne salvezi.
Eu nu sunt ca fratele tău!
Nu, ești mai rău!
Eram pe punctul de a renunța.
Din fericire, ne-ați lăsat un mic indiciu.
Trebuie să vă trimit în Burgue.
Ca emisarii mei.
Sarcina mea e să prezint pactul de pace propus de Noul Răsărit.
Sper că știți ce faceți.
Pe toți fae care vor să plece în Tirnanoc.
Ne lasă să plecăm acasă?
Sunt două nave acum, urmează să fie mai multe.
Berwick!
Vignette, așteaptă! Îți explic.
Nu!
Corbul Negru te respectă, tovarăș.
Ești gata să preiei conducerea?
Philo, ce știi despre Noul Răsărit?
Dacă ăsta e Noul Răsărit, nu pacea e ceea ce urmăresc.
Aduc o revoluție.
Darius!
CĂLĂTORIA NOASTRĂ
NU
SE ÎNCHEIE ODATĂ CU VIAȚA
IAR...
A TA
ABIA A ÎNCEPUT
Tourmaline!
Cum ai făcut asta?
CARTIERUL FĂPTURILOR MITOLOGICE
- Ce se întâmplă? - Nu știu.
- Vignette e aici? - S-a dus după Corbi.
Habar nu are în ce se bagă.
- Vrei să mergem după ea? - N-o s-o găsim.
- Tourmaline ar putea. - Nu. Nu cu magie.
De ce nu?
E prea periculos pentru ea.
Dacă ai fi văzut... E prea periculos.
Pericolul vine, Darius, orice facem. Unde e?
E plecată. Uite, dacă o rogi, o va face.
Dar te implor, Philo, n-o ruga.
E Noul Răsărit.
Sunt deja aici.
Acel măcel la docuri? Ei l-au făcut.
Rahat.
Deci e o revoluție.
Dacă nu o oprim, cartierul va arde.
Să oprim o revoluție?
Cum?
Am vorbit cu Millworthy.
Încă mai există o șansă la pace dacă cineva îl oprește pe sparas.
Vrei să spui, „să-l omoare cineva”.
Deci, când spuneai că nu mai ești împotriva celor fae...
Dacă ucidem chestia asta,
imaginează-ți câte vieți putem salva.
Așadar, ai venit să ne ajuți?
E așa greu de crezut?
Noi nu suntem cuceritori.
N-am venit să distrugem acest loc, ci să-l eliberăm.
Am mai auzit asta.
Am auzit că ai jefuit trenurile militare pentru medicamente. De ce?
Mă plictiseam.
Ai văzut oameni la ananghie și ți-ai riscat viața pentru a-i ajuta.
Nu suntem diferite.
Corbul Negru te respectă.
Dacă te alături cauzei noastre, ceilalți te vor urma.
De ce ai nevoie de Corb? Ai armata ta.
În Ragusa. Nu aici.
Crezi că Noul Răsărit e o invazie străină?
Nu, nu suntem străini.
Unde oamenii cred în ideea corectitudinii, a libertății pentru toată lumea,
acolo nu suntem străini.
Vrei să învingi Burgue-ul
cu o idee?
Și Pactul a râs.
Acum nu mai râd.
Sparasul face parte din Noul Răsărit?
O creatură magnifică. Printre ultimele din această specie.
Și totuși luptă alături de noi pentru o lume mai bună.
Rupând capete la întâmplare?
Sparas nu e un monstru descreierat.
Nu mai mult decât tine sau decât mine.
E o ființă care acționează strategic.
Ucide numai când trebuie.
Și Dahlia și Bolero?
Au luptat pentru fae, au fost uciși de un fae.
Niște trădători limitați.
Nimeni nu poate sta în calea a ceea ce vine.
Fae sau om, nimeni.
Dar cei care ni se alătură nu vor fi doar cruțați,
vor scăpa.
De arme, de închisori, de ură și frică.
De boală, sărăcie și disperare.
Ei vor avea, în sfârșit, șansa să trăiască.
Dar poate că nu ești gata să lupți pentru asta
și nu pentru tine însăți.
Ai fost maltratată și trădată,
și ți-a fost frică,
iar inima ți-a fost zdrobită de multe ori.
Suferi atât de tare!
Poate nu crezi că meriți libertate adevărată,
cu alegeri reale.
Dar cei pe care îi iubești?
Ei nu merită asta?
Ce ai face ca să le oferi acea lume mai bună?
Înțeleg ce spuneai despre ea.
Am greșit când nu te-am crezut.
Ai trecut prin iad. Mă bucur că te-ai întors.
Te-ai întors, nu-i așa?
Cum i-ai găsit pe oamenii ăștia?
Majoritatea sunt localnici.
- S-au alăturat cât erau la închisoare. - Apoi sparasul i-a eliberat.
E aici?
E printre acei oameni?
- Poate. - Poate fi oricare dintre ei.
Mai întâi l-am văzut la docuri.
Incredibil.
Incredibil?
A fost un măcel.
Nu am spus că era frumos.
Dar mă bucur că e de partea noastră.
Dar tu?
Ești de partea noastră?
Să nu-mi spui că ți-a fost dor de mine.
Chiar că nu.
Ești o nenorocită îngâmfată.
- Ai grijă. - Dar nu trebuie să te plac, nu?
Asta e diferența dintre tine și mine.
Știu că există lucruri mai importante decât sentimentele mele.
Nu-mi place de tine, dar voi lupta alături de tine
și, cât timp lupți pentru cei neputincioși,
ești de-a noastră.
Mi-aș risca viața pentru tine și tu, pentru mine
fiindcă singuri nu valorăm nimic.
Asta înseamnă solidaritatea. Așa e lumea în care vreau să trăiesc.
Și eu.
Sunt alături de tine.
ZECI DE MORȚI ÎN ATACUL DIN PORT
Cancelarul a fost ucis? Nave incendiate în port?
Voi ați făcut-o, nu-i așa?
A făcut-o Noul Răsărit.
Este o fotografie minunată.
- Îți va fi dor de fratele tău? - Gardienii tăi nu sunt aici.
Răspunde-i.
Câți tovarăși de-ai noștri au fost uciși cu armele din Burgue?
Dacă Burgue-ul credea că îi poate ajuta pe inamicii noștri
fără să plătească...
Crezi că haosul și crima vă duce mai aproape de pace?
Nu cunoști Burgue-ul.
Trebuie să învețe costul refuzului.
Și amândoi știm bine cât de convingătoare e tovarășa Imogen.
Doar nu vrei să fac o interpelare în Parlament acum? După ce s-a întâmplat.
Te asigur, după asta, îți vor sorbi cuvintele.
Dacă ții atât de mult la pace, obține-o tu.
Te poți retrage.
Nu am cum să te forțez.
Dar ai văzut ce se va întâmpla aici dacă pacea eșuează.
Ți-ai lăsat fratele pe unul dintre acele câmpuri.
Orașul ne-a alungat.
De ce să-l salvăm?
Nu există „noi” în treaba asta.
Este clar că a ta e singura voce de care ascultă.
- Crezi că ar trebui să refuz? - Cred că m-am săturat.
M-am săturat să te deranjez, deși casa mea e la câțiva pași.
- Nu mă... - Nu mă pot întoarce acolo
fiindcă prezența mea aici e motivul pentru care nu sunt sechestrat în Row.
Dar mai ales, m-am săturat să tac din gură.
Față de mine?
Amândoi știm că nu vei permite măcelărirea orașului.
Și că vei salva vieți fiindcă așa ești tu.
Pe de altă parte, Burgue merită salvat.
Am umblat mult prin lume.
Comparativ cu Burgue-ul, altundeva e mai rău.
Cunoșteam cruzimea din Burgue înainte să te muți tu în vecini.
Poate că ar trebui să-i las să piară.
După Ezra, ce mai contează încă un păcat mortal?
Ce cauți tu aici?
Așadar, te-ai întors. Bine. Cu tine vreau să vorbesc.
Și pun pariu că Darius ți-a spus să nu mă rogi.
E speriat din cauza celor întâmplate cu oglinda.
Mica mea excursie în Crepuscul?
Ne-am înțeles că nu pleci singură.
Nu contează, nu-i așa?
Da. Ei bine, eu sunt...
Philo tocmai pleca. Nu-i așa, Philo?
De ce ai nevoie? Spune-mi.
Sparasul din viziunile tale,
unde aterizează?
În capătul pieței, apoi se întoarce pe aici, pe jos.
- Unde stai tu, exact? - Eu?
Chiar aici. De ce?
Bine.
Darius, tu o să stai la fereastră.
Eu o să stau aici, afară.
Când sparasul aterizează, eu îi voi atrage atenția,
iar tu îl distrugi.
Îl distrug? Cu ce?
Mă gândeam la o mitralieră.
Sunt fraier că am întrebat.
Mă duc să-mi iau mitraliera de rezervă.
Ai intrat în capul lui Vignette, nu-i așa?
Ai reușit să o aduci aici.
Vrei să o fac și cu sparasul?
Vrei să-l atrag aici?
Ca să-l putem omorî.
Sau poate că nu face asta. Și atunci nu va veni după ea.
Vine. Cred că putem fi siguri de asta.
Dar nu pot.
Vreau, dar nu-l pot vrăji.
Am nevoie de un fir de păr de la el sau ceva.
Păcat.
Măcar ai încercat.
Dar noi trecem peste asta.
Ar merge și un dinte?
Un dinte?
Da, ar merge.
Dar suntem diplomați.
Ba nu. Sunteți complici la crimă și trădare.
Nu știam nimic. Pe cuvânt.
Cuvântul unui puck? Desigur.
Nu mint, dle Millworthy.
Noul Răsărit a comis atacurile. Kastor a mărturisit.
- A mărturisit? - Da.
Burgue ar fi dispus să încheie pacea dacă ar fi forțat.
- Erau tâmpiți. - Da.
La fel și dumneata, crezând că asta va pune capăt violenței.
Mă ameninți?
Nu. Te rog, ascultă-mă.
Noul Răsărit e disperat și furios
și au ajuns la concluzia că mai bine mor decât să îndure asuprirea,
deci e un dușman care n-are nimic de pierdut.
Nu-i ucid doar pe soldații armatei inamice.
Măcelăresc familii întregi și le lasă să putrezească.
Dl Astrayon și eu am avut multe motive să nu ne întoarcem la Burgue niciodată,
dar ne-am întors să-l salvăm.
Vă mulțumim, dar cred că este puțin prea târziu.
Și dacă am putea pune capăt atacurilor?
Vor mai fi atacuri?
Nu știu.
Dar, Kastor, cu siguranță există o cale să comunici cu tovarășii tăi.
Să le spui să oprească focul, altfel nu va fi pace.
Poate...
Poate că le putem trimite un mesaj.
Suntem sechestrați aici.
Ce avem de pierdut?
Tourmaline.
Ce s-a întâmplat?
Desigur. Te-a convins să te alături revoluției lor glorioase.
De unde știi?
Philo.
Te rog, nu spune că încearcă să-i oprească.
Ei vor să pornească un război.
Nu, ascultă. Ne-am înșelat cu privire la Noul Răsărit.
Nu sunt ceea ce credeam noi.
Le-am văzut. Viziunile nu mint.
Au eliberat Ragusa. Pot face același lucru și pentru noi.
Deci, te vei alătura mișcării, chiar dacă știi
că acea chestie a lor mă va ucide?
Sparasul ucide doar când e nevoie. Când oamenii încearcă să-l oprească.
Deci așa stă treaba.
De ce?
Ce faci?
Îi întindem o cursă.
- Ce? Nu, nu poți... - Oprește-te!
Nu mai vorbi.
Am mai trecut prin asta.
Asta mi-e soarta.
La naiba cu soarta.
Nu crezi că îți poți schimba destinul?
Nici măcar nu încerci să te opui.
Am văzut ororile pe care le va aduce revoluția ta.
Poate că pentru tine merită,
dar nu poți decide în locul celorlalți. În locul meu sigur nu.
Sau ai uitat cum e războiul pentru cei subjugați?
Nu am uitat.
Aș vrea să pot, dar îmi amintesc și cum era libertatea.
Îmi amintesc cum era să nu trăim fără să ne temem mereu.
Mai ții minte cum era?
Faci o greșeală.
Ăsta nu este sfârșitul.
Alegerile noastre dăinuiesc în Crepuscul.
Ce importanță are?
Oamenii suferă aici și acum, iar noi putem schimba asta.
Avem de ales.
Iar asta e alegerea mea.
Dacă nu te superi, încerc să mă concentrez.
- Tourmaline. - Pleacă.
Vrei să dau crezare unei vrăjitoare critch care a avut o viziune?
Nu a greșit niciodată.
Dar dacă ai o idee mai bună, te ascult.
Întregul Burgue a ieșit la vânătoare. Și armata, nu doar poliția.
Atunci nu ai nevoie de mine. Să-mi povestești cum a mers.
Stai! Așteaptă, bine?
Pentru Dumnezeu.
Să zicem că nu neg ce spui despre viziuni.
Știi unde va apărea monstrul.
Cât de prost ar trebui să fiu să dau o mitralieră unui critch?
Du-te naibii.
Ce să fac? Să dau în el cu piciorul până moare?
N-am spus că n-o fac.
Dar dă-mi puțin timp.
Vestea bună e că asta e partea ușoară.
- Mai e și altceva? - Trebuie să mai facem o oprire undeva.
Să mergem.
E un mesaj criptat, semnat de mine,
ca tovarășul nostru să aibă încredere că vorbești în numele meu.
Dar de ce trebuie să plece Agreus?
Ființele umane nu au voie în cartier.
Și ce vrei să spun?
Adevărul.
Că misiunea noastră a fost amenințată și ei trebuie să trimită noi ordine.
Și vor opri atacurile?
- Dacă decid că așa e cel mai bine. - Și dacă sunt de altă părere?
Vom petrece războiul într-o închisoare din Burgue.
Nu e calea corectă. Pentru numele Martirului.
Este singura cale.
Dacă e așa, continuă.
Berwick te ajută cu bucurie.
Nu demult spunea: „Tu niciodată nu ne-ai dezamăgi.”
Ce dracu' vrei să spun, Dombey?
Ai dreptate.
Berwick ar fi în viață dacă eu nu mi-aș fi pus piedică singur.
Nu te uita.
Ai și terminat?
Mulțumesc, Kip. Ne ocupăm noi, bine?
Desigur, domnule.
Ce dracu' se întâmplă aici, sergent?
Investighez un caz, dle detectiv.
Voi ce naiba căutați aici?
Îl lași pe nenorocitul ăla de critch să intre la noi în secție?
Ascultă, Thatch.
Momentan, doar acest critch nenorocit ne poate ajuta
să prindem un ticălos și mai mare.
Cartierul. În zori.
Ai văzut cadavrul. Pleacă de aici.
Îl lași să plece?
Are permis semnat de la Balefire. Nu-l putem atinge.
Mereu o plăcere, băieți.
Nu-mi vine să cred.
Dombey colaborează cu un critch.
Voi lucra cu critch și cu alții, mai răi, dacă așa prindem fiara.
Și pentru tine, Cuppins, sunt sergent Dombey.
Nu vreau să mergi acolo.
Transmit mesajul și mă întorc imediat.
Nici nu vreau să-mi țin gura.
Știu că te-am supărat.
Te rog.
Spune-mi cum să mă vindec, niciodată n-am simțit un asemenea gol în suflet.
Îmi pare rău dacă ai simțit că încercam să-ți spun ce să faci
sau că-mi exercit putere asupra ta.
N-am vrut asta niciodată.
Nu am vrut niciodată să te fac să te simți așa.
Te cred.
Dar te-ai înșelat.
Nu sunt mândru de faptele mele din trecut.
Mă bântuie zilnic.
Iar tu spui că am comis faptele astea ca să pot fi ca asupritorii mei
sau că faptele astea mă fac mai rău decât ei?
Nu.
Am făcut totul pentru libertatea mea.
Ca să fiu liber.
Ai făcut ce trebuia ca să supraviețuiești.
Mă bucur pentru asta.
Toate rănile se vindecă cu timpul.
Bine. Haide.
- Unde ai fost? - Contează?
Noii noștri tovarăși sunt îngrijorați din cauza ta.
Le-am spus să nu fie. Acum lupți alături de noi.
- Așa-i? - Da.
Dar cum rămâne cu cei care nu ni s-au alăturat?
Oamenii de rând care își doresc doar o viață liniștită.
Oare sunt de acord cu ceea ce facem?
Oona își dorea o viață liniștită.
Nu a meritat ce i s-a întâmplat.
Știu.
Mi-e dor de ea.
Oare ce părere ar fi avut despre Noul Răsărit?
Văzând cât de gravă a ajuns situația,
ea ar fi fost prima care se alătura.
Asta e prima noastră șansă reală să schimbăm lucrurile.
Și dacă nu câștigăm?
Vom câștiga, Vini.
Sau cel puțin murim încercând.
Deschide porțile. Deschide.
Înapoi.
E mesagerul nostru.
Înapoi!
Scuză-mă, tinere.
Ai putea să-mi spui drumul... Poți, te rog...
Îmi spui cum ajung la Taverna Sfânta Titania?
Mulțumesc.
- Vă servesc cu ceva, Domnia Voastră? - Am o întâlnire cu cineva.
Așa, domnule.
- Pix sau faun? Bărbat, femeie sau... - Doar o bere.
Mulțumesc.
De fapt, aștept pe cineva.
Da. Pe mine.
Ai fost urmărit.
Bineînțeles.
Am un mesaj de transmis.
Nu am voie să-l văd.
Unde vrei să pleci?
Rămâi și bea ceva cu mine.
Unde mă duci?
Cartierul te dezgustă atât de mult?
Te îmbraci ca ei, vorbești ca ei.
Crezi că asta te face mai presus de noi?
E tentant presupun.
Farmecul Noului Răsărit.
Că nu noi suntem de vină pentru greutățile noastre.
Nu, e vina altcuiva.
Că n-ar trebui să îmbunătățim civilizația, ci s-o dărâmăm.
Și de ce să ne îmbunătățim pe noi prin educație?
Și să creăm lucruri de valoare?
Nu. Trebuie să distribuim totul în mod egal, indiferent de statut.
E o abordare leneșă.
E o minciună și nu va schimba absolut nimic.
Deci, dumneata crezi că ar trebui să jucăm după regulile lor,
și să încercăm să învingem un sistem care e împotriva noastră?
Da. Schimbarea este mai lentă, dar poți moșteni mai mult decât cenușă.
Oare apuc să văd schimbarea cât trăiesc?
O vor vedea nepoții mei?
Așadar, prefer cenușa.
Ei vor avea grijă de tine acum.
De fapt nu voiai pace, așa-i?
De ce ne-ai forțat să venim?
Mi s-a spus că vii cu un mesaj.
Cu parola lui Kastor, ca să știi că el m-a trimis.
Ți-a spus că asta înseamnă?
Om deștept, Kastor.
Câtă eleganță.
Nici acum nu-ți dai seama că arăți ca un prost.
Faci o greșeală groaznică.
- M-a trimis cu un avertisment... - Nu. Mi-a trimis mie un avertisment.
Că tovarășa Imogen a amenințat că nu mai vorbește în fața Parlamentului.
Iar asta nu pot permite.
Mi-a pus cuțitul la gât. Îmi pare foarte rău, domnule.
Nu!
Deci spui că planul tău a eșuat?
Am spus că dacă îi amenințăm cu arestarea,
va trebui să trimită un mesager. S-a și întâmplat.
Dar omul nostru i-a pierdut urma.
Așadar, să înțeleg
că nu reușim să aflăm câtă putere are Noul Răsărit?
Din păcate, nu.
Dar nu cred că dl Astrayon sau dra Spurnrose,
deși e o actriță pricepută, știau de atacuri dinainte.
Sunt trădători. Spânzură-i și trimite armata.
Exact. Să distrugem cartierul și să terminăm odată.
Desigur, asta e opțiunea cea mai drastică,
dar îmi permiteți să vă reamintesc că alegerile se apropie?
Ar fi benefic atât personal, cât și pentru poziția dvs. publică
dacă ați spune
că partidele dvs. au făcut tot ce se putea pentru a evita războiul pe tărâmul nostru.
Pentru partidul nostru,
războiul este întotdeauna ultima soluție.
La fel și pentru al nostru.
Mai întâi trebuie să epuizăm toate opțiunile diplomatice.
Foarte bine, domnule Millworthy.
Dacă Noul Răsărit vrea să pledeze pentru pace, îi vom asculta.
Mă voi ocupa de problemă personal.
Minunat. Frumos.
Aduc cratița mare.
Bravo. Mulțumesc.
- Nu ai uitat ceva? - Dombey va veni.
Aduce o mitralieră?
Viața noastră depinde de acel polițist?
E un dobitoc.
- Am încredere în el. - Povestește-i de Vignette.
Despre ce vorbește?
Zburați în ceață până ajungem departe de arme.
Așadar, este adevărat.
Nu ar trebui să fii aici.
Nici tu.
Ce aveți în saci?
Vino mai aproape și îți arătăm.
Iarăși ești polițist? Credeam că te-ai mântuit.
- Iar tu ucizi polițiști? - Asta am făcut?
Care a fost? Mi se pare că toți polițiștii arată la fel.
Terminați. Ia asta, vă prind eu din urmă.
Te rog.
Nu-l lăsa să-ți intre în cap.
Nu acum.
Doar du-te. Pleacă.
Acum faci parte din Noul Răsărit?
- Erau soldați pe acele nave. - Știu.
Ne-au trădat.
Știu.
Iar tu te-ai întors la ei.
Credeam că te-ai săturat să te ascunzi și să te urăști.
La dracu' toate astea.
Ce pot face eu?
Opresc ucigași, asta am făcut toată viața.
Să-i salvez pe cei la care țin,
asta vreau să fac.
Asta e corect să fac.
Ce fac ei, Vignette, cu această revoluție,
nu e corect.
Te implor.
Să nu treci de partea lor.
Ce este corect, Philo?
Nu voi sta să privesc cum cei pe care îi iubesc suferă și mor.
Am făcut-o o dată și nu o voi mai face.
Speranța este înspăimântătoare,
dar acum sper.
Lumea s-ar putea schimba.
Dar singura cale s-o schimbăm
este să luptăm pentru ea.
Bine.
Uită de mine.
Îi preferi pe ei lui Tourmaline?
Fac asta pentru Tourmaline.
Și pentru tine.
Din partea Leonorei.
Unde e Agreus?
Poftim.
Ar fi trebuit să se întoarcă deja.
Deschide-l.
Vei ține discursul și vei acționa exact așa cum ți se spune,
sau în următorul colet va fi capul lui.
Așadar, a decis.
- Dombey. Iubitor de critch. - Nu credeam că va veni ziua asta.
Are copil.
- Are responsabilități. - Asta am spus și eu.
- A spus că vrea să le arate celorlalți. - Ce să le arate?
Cum să dai cu piciorul respectului de sine?
- Așa este. - Serios, ce se întâmplă cu oamenii?
Lăsăm animalele astea grăitoare să creadă
că sunt la fel de buni ca noi.
Așa ceva nu putem permite, nu-i așa?
Pur și simplu nu putem.
- Ar fi sfârșitul. - Nu se va ajunge până acolo.
Dombey a luat-o razna,
dar noi ceilalți știm cum trebuie să fie lucrurile.
Și cum să facem lucrurile să rămână așa!
Ți-ai rezolvat problemele amoroase?
Cățea.
Vacă.
Poftim.
Zbor eu și îi scot de acolo.
Ce?
- Nu este nevoie. - Dar sunt încă înăuntru.
Asta e ideea.
Nu ești de acord?
Kaine, eu nu ucid.
Nenorociților!
La dracu! Ce naiba se întâmplă?
Mosley!
Ce naiba?
Nenorocitule!
Dobitoci!
La dracu!
- La naiba. - Vini!
Ajută-ne!
Vini!
Glumești.
I-am cerut ajutorul.
Și eu mă bucur să te văd.
Ca pe vremuri.
Așa.
Putem începe când sunteți gata.
Suntem gata.
- Dle ambasador. Bine ai venit. - Dle Millworthy. Mulțumesc.
Domnilor, urmați-mă.
Dle major Vir?
Ce-ai văzut?
Subtitrarea: Timea Ficzay
Redactor Robert Ciubotaru