КАРНІВАЛ РОУ
Спалити Роу!
Схоже, ми розворушили осине гніздо.
Так і було задумано.
Дратувати їх.
Нащо кликати їх сюди?
Ходімо, з'ясуємо.
Як я це пропустив? Вони весь час мали нас за дурнів.
Віньєт. Треба йти.
Філо. Філо, повернися.
Працюємо за планом. Єдиний шанс убити його — там.
Роу — це відволікання. Вони знищать парламент.
До біса парламент! До біса «Новий Світанок»!
Я хвилююся за Турмалін. Ми знаємо, що спарас полює на неї.
Вона знає. І згодна зі мною.
Його треба зупинити.
Вона надто переймається за людей. І ти це знаєш.
Тому й попросив її виманити його сюди. Адже так?
- Так чи ні? - Твоя правда.
Я винен, що вона в небезпеці.
Мені шкода. Що ти пропонуєш мені робити?
Турмалін.
Філо мав рацію. Він мав піти.
Ну…
План діє і без нього.
Своїми пострілами
кулемет нищить потвор.
- Я прошу тебе піти. - Так.
Я не кину тебе саму битися зі спарасом.
Ти не мій захисник.
Вибач, але між нами нічого немає.
Так, я знаю. Про тебе та Віньєт. Але я той, хто й досі тут.
А якщо після поранення ти станеш марроком, що мені робити?
Ти зупиниш мене.
Як і минулого разу.
Я не можу битися з двома потворами.
То он ким ти мене вважаєш?
Мені безпечніше без тебе.
Я незрозуміло висловилася? Іди!
Іди!
Панове, це неприємний сюрприз.
Але оскільки Імоджен Спернроуз є громадянкою Бурге,
увесь наш уряд зобов'язаний зібратися.
Боюся, засідання буде трохи пізнім.
Члени парламенту — з усього міста, а в пунктах пропуску панує хаос.
Я розумію потребу в ретельних перевірках.
Містере Мілворті, Пакту варто хвилюватися, що ваш уряд
збирається заслухати ворога?
Запевняю вас, пане посол. Це законний протокол, і все.
А вони хитрі. Використали проти вас ваші закони.
Дійсно.
Як тільки «Новий Світанок» закінчить,
слово нададуть вам, звісно. Сюди, прошу.
Пробачте, містере Мілворті.
Нам чекати назовні, поки говоритиме «Новий Світанок»?
Я б не хотів, щоб ви це вислуховували.
Пане посол, якщо дозволите,
які б брехні повстанці не думали згодувати союзникам,
ми маємо бути там, щоб чути їх.
Інакше як протиставити їм правду?
Майор Вір має рацію. Хоч це й огидно,
- ми повинні бути присутніми. - Зрозуміло. Що ж…
Я передам членам ваше прохання.
І захищатиму ваші інтереси.
А поки що прошу,
влаштовуйтесь якомога зручніше.
Так зручно, як дозволяють обставини.
Його ясновельможність посол Пакту.
Невгамовний буржуй-ідіот.
Кузен короля, звісно.
Цікаво, який матиме вигляд розкішний одяг, коли гнитиме в полі.
Не очікуйте співчуття.
Удруге ви мене не надурите.
Ви відпиляли його ріг!
Стільки балачок про боротьбу пригноблених,
а самі забрали ріг у фавна?
Ваша промова.
Гарантії, що Агреуса не скривдять?
Ніяких.
Глянь, що вони з ним зробили.
Він пішов проти нас.
Завдяки відважним учорашнім діям наших товаришів
натовп прийде сюди.
Невелика пропозиція, якщо дозволите.
Згодуйте їх спарасу!
- На жаль, він бореться деінде. - Що?
Спараса не буде в Роу?
Правильно. Не буде.
Чорт.
Могли б сказати, що ми битимемося без нього.
У нас є все, що треба, товаришу.
Зброя в руках,
відвага в серцях
і увага Бурге.
То що тепер?
Цей набрід скоро затопче поліцію,
штурмом візьме Роу.
Але як нам їх зупинити? Їх так багато.
Ми не хочемо їх зупиняти.
Ми дамо їм прийти.
Не будемо опиратися.
Доки вони не дійдуть сюди.
Де ми відкриємо вогонь і вб'ємо їх усіх.
Якщо вони дійдуть аж туди, то розтрощать Роу.
Якщо ми хочемо здолати ворогів, треба бути готовими
до більших жертв.
Слухайте. Це краще вдасться на площі Оберона.
Ваш план, як ви й казали.
Там більше схованок. Більше укриттів, звідки можна стріляти.
Ми винищимо їх з усіх боків.
Тільки якщо натовп піде в тому напрямку.
Ті чоловіки надворі шукають не вас.
А тих, хто закидав бомбами їхніх друзів.
Продовжуй, маленька.
Вони прийдуть туди, як ви кажете.
Але тоді я покажуся їм.
Хай женуться за мною просто у ваш капкан.
З цим планом уся наша перемога залежить від тебе.
Якщо ти зазнаєш поразки чи якщо тебе спіймають…
Вони й мене шукатимуть.
Я піду з нею.
Ми виманимо покидьків просто до вас.
Куди зібрався, нелюде?
- Ні. - Стій!
Зачекай!
Передай привіт Бервіку, як побачиш.
Піднімайте, хлопці.
Нумо! Піднімемо його.
Вище. Ну ж бо.
Час настав, інспекторе!
Нарешті час настав.
Я зроблю це. Заради Агреуса.
Я прочитаю вашу промову слово в слово. Але хто її написав?
Наші найкращі дипломатичні уми працювали вдень і вночі.
Вони не знають, як звертатися до парламенту Бурге.
Потрібно офіційно.
Це викинуть ще до всякої надії на мирну угоду.
Вам краще знати. Передайте своїми словами, як хочете.
Моїми словами?
Це справа життя та смерті.
Звісно, ви можете відмовити послу в проханні.
«Новий Світанок» не буде проти.
Хіба в МЗС не казали, що так не годиться?
До біса дипломатичний протокол. Якщо це прискорить цю нещасну справу,
хай Пакт і «Новий Світанок» дивляться одне на одного хоч до смерті.
Пора.
Парламент чекає вашого звернення.
Хутко! Принесіть води.
З вами все гаразд?
Ну ж бо. Швидше. Води!
Міс… Міс Спернроуз.
Зараз станеться щось жахливе.
Ви про що?
Кастор дуже дивно переглядається з послами Пакту.
Вони заодно. Гадаю, він із «Нового Світанку».
Не повірю, що майор Вір…
Страшенно незручно.
Вибачте товаришці Імоджен.
Схоже, їй стає зле в найневдаліші моменти.
Нічого. Думаю, дамо їй хвильку, щоб перевести подих.
У цьому немає потреби. Ми готові продовжувати.
Убийте нелюда!
Пора.
Майоре, я все життя провів у театрі.
Ви пречудовий актор.
Можу сказати, що я беззастережно вам повірив.
На що це ви натякаєте, містере Мілворті?
«Загроза природному порядку. Марення бридкого селюка».
Ви ж так їх називали?
Так. Так, «Новий Світанок».
І давно ви на них працюєте?
Пакту кінець, містере Мілворті. Усі це знають.
Але мій уряд радше битиметься до останньої людини,
ніж домовиться про мир.
Якщо війну програно, що ви тут сьогодні робите?
Я ж патріот, сер.
Я не хочу бачити
свою країну в руїнах.
Я планую виступити на захист мирної угоди.
Ваш посол назве це державною зрадою — вас стратять.
Тоді я помру зі своїми принципами. Звісно ж, ви це розумієте.
Ви захищаєте фей, містере Мілворті.
Завжди захищали.
- Що ж… - Ви
з рідкісної породи, містере Мілворті. Гідна людина.
Якби в нас був час, в іншому світі ми могли б дружити.
Але так, я працюю на «Новий Світанок»,
і так, я готовий ризикнути всім заради миру.
То ви станете поруч зі мною
чи виступите проти?
Убити нелюда!
Сержанте.
Констеблю.
Це вже занадто, Тетче.
Якщо ви це зробите, буде розплата.
Це і є розплата, сержанте.
Не забувайте, хто ви й що вони таке.
Начальнику, що накажете робити?
Сержанте?
Відчиняйте браму!
Уперед!
В атаку! Уперед!
Покажіть їм!
Відійди, чорт забирай! З дороги!
Ану! Сюди!
Підходьте!
Кляті смердючі нелюди,
зараз ви отримаєте по заслузі!
Відрубуйте їм крила!
Дідько.
Відрубуйте їм крила!
Геть з дороги, сказано! Виродки!
Відрубуйте їм крила!
Чорт!
Припиніть!
З дороги! Офіційна справа!
Офіційна справа!
Ти здурів?
Ви цілитеся не в той бік.
Спарас усередині.
Вільно.
- Оголосіть тривогу! - Ні!
Це найгірше, що можна зробити.
Де Раньян Мілворті?
Розтрощіть йому роги!
Тримайте його руки, хлопці!
За ними!
Швидше!
Знайти їх і спалити до біса!
Мають бути десь тут.
Стій. Хай їх підійде більше.
Дай мені цей клятий смолоскип!
- Так, викуріть їх. - Вони мають бути десь тут.
Спалити тут усе!
Спаліть! Усе це!
Леді та джентльмени, прошу, проходьте.
- Що ти робиш? - Дивися на мене, коли говоритиму.
- Добре? - Так.
- Майор Вір… - Знаю. Майор Вір сказав, що він
- у «Новому Світанку». - Спарас.
Що ти зараз сказав?
Вір — це спарас.
Боже.
Що нам робити?
Охорона евакуює парламент. Нам треба виграти для них час.
Якого біса ця затримка?
Майоре.
Чого так довго?
Сюди йде спарас! Двері!
Заблокуйте двері!
Заради Мученика, допоможіть нам!
Ви його чули. Тримайте двері!
- Тримайте! - Тримайте двері!
Тримайте!
Оце так видовище.
Він не має бути тут.
Дякувати богам, він тут.
Я маю йти.
- Віні! - Відчепися від мене.
Ти відведеш їх не туди.
Дотримуйся плану. Не кидай нас знову.
Відпусти мене, Кейне. Прошу!
Віні, прошу, не роби цього!
Що робить Віньєт?
- Стій! - Он вони!
Віні!
Кляті ви нелюди!
Пробач мені. Ні…
Вони в нас стріляють!
У них снайпери!
Дідько! Щоб вам!
Трясця!
Зараза!
Чорт!
Даріусе?
Даріусе!
Даріусе.
Тобі вдалося.
Нам вдалося.
Бо ми — воїни Бурге.
Я…
Сержанте, треба покласти цьому край.
Сержанте, що нам робити?
Що я накоїла?
Ти послухала своє серце.
Я завжди кохала її.
Я знаю.
А я завжди кохатиму тебе.
Це ніколи не скінчиться, так?
Для мене — ні.
Прошу, не помри, намагаючись їх зупинити.
Будь ласка.
Парламент у безпеці!
Усе скінчено!
Ні.
Битимемося іншим разом.
Поки сховайтеся, товариші.
Ми програли битву, але не війну.
Товаришко.
Ти програла.
Але заронила
зерно.
Вона тут.
У мене очільниця «Нового Світанку».
Так, прибрати цей безлад!
Загасити вогнища!
БАГАТЬМА МІСЯЦЯМИ ПІЗНІШЕ
То смерть — це кінець?
Смерть найкраще урівнює нас усіх,
і це єдина певність у цьому непевному світі.
То що нас визначає?
Наша шкіра, земля, статус чи наша боротьба?
Наші життя сформовані рукою влади,
наша доля й майбутнє балансують на її ножі.
Її лезо ріже солодко й гірко.
Схоже, ми не обираємо шкіру, землю чи боротьбу.
Але хіба не всі ми ходимо
по одній милій, темній землі?
Не спимо під однією зоряною ковдрою вночі?
Хіба не всі ми кохаємо, сміємося, тужимо й маємо гідність?
Але правда в тому, що наш шлях визначаємо ми самі.
Бо наші власні плоть і кров прокладуть свою дорогу.
Що? Що це ви тут робите? Це звело нанівець дві години роботи.
Ну, все.
Чому я стою тут?
Мені казали, ви ніколи не приймете напівфея-канцлера.
Що так зване природжене право
найстаршого сина Абсалома Брейкспіра
мене не стосувалося.
Тож дякую вам за цю честь.
Але будьмо чесними.
Ви бачите людського чоловіка,
вихованого й підготованого
закладами, що насаджують ваші цінності,
школами, армією, поліцією Бурге.
Чого ви не бачите —
це шрамів у мене на спині,
звідки були викрадені мої понівечені крила.
Тому вам легко ігнорувати ненависну вам частку мене.
Ту частку, які ваші заклади навчили мене ненавидіти.
Я ніколи не любив приховувати, хто я,
просто щоб насолодитися привілеями людського чоловіка,
коли інших таких, як я, переслідували.
Переслідував навіть я сам.
Мабуть, це робить мене вашим ідеальним кандидатом.
Фей, який ненавидить себе, насправді нічого не змінить.
У цьому й сенс, так?
Ви не збираєтеся змінюватися.
Ви надто доклалися до того,
щоб усе залишалося саме так, як є.
Але ви недооцінюєте увесь фейський народ.
Ми — народ, який уміє змінюватися.
Якби я зрозумів цю свою рису, якби я міг змінитися раніше,
може, мені не довелося б утратити кохання свого життя.
Вона заслуговує на краще, ніж я.
Як і весь фейський народ.
У них стільки ж прав сидіти тут, як і в будь-кого з вас.
Наступний канцлер повинен мати роги.
- Що? - Або крила!
Ви знущаєтеся?
Але ним буду не я.
Я не буду вашим приводом не змінюватися.
Тут видно кожен недолік.
Це велично.
МАЙБУТНЄ НАСТАЛО СПЕРНРОУЗ І АСТРАЙОН ЕЛЕКТРИК
ГОТЕЛЬ ТЕТТЕРБІ
Куди йдеш?
- Уже інспектор, так? - Кажуть, честь для правоохоронців.
Вони тебе знають?
Іди ти.
Хай там як, я прагнутиму таким бути.
Що ж, краще пізно, ніж ніколи.
Знаєш, ти ніби згадував, що ти син Брейкспіра.
І через це ти не був би таким придурком?
Звісно.
Хіба в тебе за спиною.
Так. Ні. Я знаю.
Але вистава була гарна.
Так. Філо!
Чи мріяв ти колись побачити таке?
Мир у Роу.
Мир.
Але цікаво, чи надовго.
Усе змінюється, але твоя правда.
Трохи повільно.
Скільки насправді часу пройде,
перш ніж фейський народ оберуть у парламент?
Знаєш, а я мріяв, що саме ти очолиш парламент.
Я гадаю, що з тебе був би чудовий канцлер.
Ні.
Це була б цікава байка для твого театру.
А нам тут час писати інші оповідання.
Так, знаю, це правда.
Саме це сказала б твоя мати. Так і чую її голос.
Вона б тобою пишалася.
Ти кохав її, так?
Так.
А вона кохала тебе?
Вона б і тобою пишалася.
От тобі й блискуча кар'єра в політиці.
Що будеш робити? Повернешся в поліцію?
Чи наступний розділ писатимеш десь далі від дому?
Що буде далі?
Гадаю, поживемо — побачимо.
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова
Творчий керівник Данило Качмарський