‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- דייט ראשון -‬
‫בסוואנה, אפשר לדעת שסופה מתקרבת‬ ‫כי השמיים משחירים.‬
‫עם כל רעם שנוהם את שואלת את עצמך,‬
‫"מתי השמיים ייפתחו ויעניקו הקלה?"‬
‫בואי. צריך לברוח!‬
‫תעזוב אותי!‬
‫היי, מוצץ דם!‬
‫מרגו!‬
‫טליה...‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫יופי. בואי נלך.‬
‫השתמשנו בחניתות עם חודי כסף.‬ ‫-למה הם לא מתים?‬
‫קדימה. בואי.‬
‫היי.‬
‫חשבתי שאבא אמר שתהיה התצפיתן.‬
‫כן, אבל אמא תמיד אמרה‬ ‫שאני צריך ללכת אחרי אחי.‬
‫אני איתך.‬
‫חוץ מזה, הייתם צריכים עזרה.‬
‫ערפדים על סטרואידים וכאלה.‬
‫שיט.‬ ‫-הם לא אמורים לעשות את זה.‬
‫צריך ללכת מפה. בוא.‬
‫צריך לסגת.‬ ‫-אי אפשר להשאיר את טס מאחור.‬
‫אמרתי לטס לפגוש אותנו ליד הנחל.‬
‫אתה מהגילדה. אתה אמור לעזור למשפחה שלי.‬
‫מי את שתצייצי לי על משפחה?‬
‫מכרת את המשפחה שלך‬ ‫ברגע שאמרת לערפדה לברוח.‬
‫אני מבטיחה, אתה תשלם על זה.‬
‫גם את.‬
‫היי!‬
‫תיכנסי למכונית.‬
‫תראו, האורחים שלנו.‬
‫אתם כבר בורחים?‬
‫לכי מפה, ג'ולז.‬
‫תתפסו מרחק.‬ ‫-לכי!‬
‫קאל.‬ ‫-אני איהנה מזה.‬
‫בואו נתחיל.‬
‫תיכנסי למכונית.‬
‫קאל!‬
‫אם תזוז, אתן למשפחה שלי לאכול אותך.‬
‫תולעת לילה ארורה!‬
‫הוא...?‬
‫מאוד.‬
‫מה עשיתי?‬
‫הצלת אותי.‬
‫קחי את הרגליים שלו.‬
‫ואז?‬ ‫-נחשוב על משהו.‬
‫הרגת את ההורים שלי.‬ ‫-עזרו לי קצת.‬
‫טס, אני מצטער. אנחנו חייבים לעוף מפה.‬ ‫-חכה!‬
‫אולי הם עוד לא מתים.‬ ‫-לכי! אנחנו חייבים ללכת!‬
‫לכי!‬ ‫-תבדוק.‬
‫תבדוק.‬
‫מתי תפסיק לקחת מזכרות?‬
‫טס לא הסכימה לבוא. מה הייתי אמור לעשות?‬ ‫-להישאר בעמדה!‬
‫במקום זה עשית אפולו.‬
‫הזבל הזה הרג את ההורים שלי.‬
‫אני יודעת, ואני מצטערת. קאל יודעת שחזרנו?‬
‫קאל!‬
‫היא לא בחדר שלה. היא השאירה את הטלפון פה.‬
‫המכונית של קוק לא בחוץ.‬ ‫-תתקשר אליו.‬
‫תתקשר, עכשיו.‬ ‫-כבר התקשרתי. והתקשרתי לגילדה.‬
‫הם יאתרו את הטלפון ויחזרו אליי.‬ ‫-קשה לי להאמין.‬
‫שמעתי את ההורים שלי מדברים.‬
‫בגילדה יודעים לאן הוא לקח אותה.‬
‫מותק, בואי הנה.‬
‫אני רוצה ללכת הביתה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫היי, ממש לא נעים לי להפריע לגיבוש המשפחתי,‬
‫אבל הכסף מגרד לי.‬
‫אני אלרגי, אתם יודעים.‬
‫לא היה לנו מושג. הנסיבות היו בלתי צפויות.‬ ‫לא היינו מעמידות אתכם‬
‫במצב כזה.‬ ‫-אלינור? תעזרי לי.‬
‫אלוהים. אבא.‬
‫איפה ג'ולייט?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫אלינור?‬ ‫-היא בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫אני בסדר. היית צריכה לראות את השני.‬
‫המאבטחים שלי הודיעו לי שהבן שלכם‬ ‫נלכד על ידי המפלצות האלה.‬
‫אמא.‬
‫הוא לא מחלים מספיק מהר.‬
‫אני לא יודעת איך אוכל‬ ‫לתקן אי פעם את הנזק שנעשה פה.‬
‫לא שמעת אותי?‬
‫הוא לא בן מורשת מלא.‬
‫הוא לא מחלים מספיק מהר.‬
‫הדאגה הכי קטנה שלנו היא‬ ‫האם בן הכלאיים שלך יחיה או ימות.‬
‫"הכי קטנה שלנו"?‬ ‫את יודעת שבשבילי הוא הכול.‬
‫אני מבקשת ממך עזרה.‬ ‫הוא לא ישרוד אם לא תשתמשי...‬
‫כל בן מורשת שהיה פה הערב‬
‫אומר לעצמו שמכרנו אותו לציידים.‬
‫את באמת לא מבינה‬ ‫את חומרת המצב שאנחנו נמצאים בו?‬
‫תסלחי לי, אני הולכת לארגן ליווי מאבטחים‬
‫כדי להוציא את האורחים שלנו‬ ‫מהעיר שורצת הציידים שלך.‬
‫עדיף שתשקיעי את זמנך בניסיון‬ ‫לגלות לאן הציידים לקחו את הבן שלך.‬
‫להתקשר לחבר הכי טוב שלך זה "לחשוב"?‬ ‫-אני עדיין חושבת.‬
‫מה מצב החירום?‬ ‫-אלוהים.‬
‫למה את לובשת את המעיל שלי?‬ ‫-היה לי קר.‬
‫אתה זוכר שנשבענו‬
‫שתמיד נעזור אחד לשני‬ ‫לצאת מכל בלגן, בכל זמן?‬
‫בלי לשאול שאלות.‬ ‫-מתי שצריך, מה שצריך, איפה שצריך. מה?‬
‫תסתכל.‬
‫זה חתיכת בלגן.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫מה לעשות?‬
‫הייתי מתחיל מלזרוק אוכל בן שנה.‬
‫מה?‬
‫לאן הוא נעלם?‬ ‫-מי?‬
‫האיש המת המפחיד.‬
‫אלוהים!‬
‫מה אנחנו מחפשים?‬
‫באני, זאת החברה החדשה של ג'ולייט, קליופי.‬
‫חברה-חברה, או חברה‬ ‫מהסוג של "תני לי גם קצת"?‬
‫אמא.‬ ‫-מה?‬
‫כבר סיפרת לי שג'ולז החליפה רוק‬
‫עם איזו חתיכונת חדשה‬ ‫במסיבה של החבר הסודי שלך.‬
‫למה הסודיות?‬ ‫-באני!‬
‫הכוסית שלך מזיעה.‬
‫אסור שזה יקרה.‬
‫בואו לאכול עוגת שוקולד‬
‫אם בא לכן עוד משהו.‬ ‫-ביי, גברת וילר.‬
‫לילה טוב, לטי.‬ ‫נתראה כשתחזרי להיות הגיונית.‬
‫לא!‬
‫לא. בן!‬
‫מי אתה?‬ ‫-האיש המת המפחיד.‬
‫בן!‬
‫לטי, בואי נלך מפה!‬ ‫-ג'ולז!‬
‫לטי, בואי! קדימה, בואי נתרחק ממנו.‬ ‫בואי נלך!‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫מה את? אלוהים אדירים...‬
‫מותק. אתה לא נראה כל כך טוב.‬
‫אני...‬
‫אני בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫היי.‬
‫בוא נכניס אותך למיטה.‬
‫לא בא לי לשכב.‬ ‫-אז תשב.‬
‫בסדר.‬
‫שתה.‬
‫אלוהים.‬
‫פעם כבר הצלת אותי. נתת לי חיים טובים‬ ‫מאלה שחלמתי עליהם אי פעם.‬
‫לא.‬
‫אנחנו לא נפרדים.‬
‫הבטחת לי לפחות אלף שנים ביחד.‬
‫מה קרה?‬ ‫-סבתא מציעה‬
‫שנשרוף את הבית.‬
‫בסדר.‬
‫היי, בואי הנה. שבי איתי.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫כואב לך?‬ ‫-לא.‬
‫תבטיחי לי שלא תיתני לדווינה‬ ‫לרמוס את אמא שלך, בסדר?‬
‫לא.‬
‫זה לא יקרה.‬
‫שלא תחשוב אפילו לנסות למות.‬
‫אתה לא משאיר אותי להתמודד עם הבלגן הזה.‬
‫היי, יש איזו דרך שאוכל לעזור לך?‬
‫כן.‬
‫תעזרי לאמא שלך.‬
‫היא לא תבקש, אבל היא צריכה עזרה.‬
‫לא, אני לא אעזוב אותך עכשיו.‬
‫החניתות לא עבדו.‬
‫בני המורשת עדיין חיים, כולם,‬ ‫ואני לא יודעת איפה הילדה שלי.‬
‫הגילדה כבר מנסה לאתר את קלייטון קוק,‬
‫ואני אדאג שקאל תגיע הביתה. אני מבטיחה לך.‬
‫את מבטיחה? כמו שהבטחת למייק ולשרה?‬
‫הם תפסו את קאל?‬
‫בהחלט לא. היא תחזור הביתה בקרוב.‬
‫לכי למעלה לנוח.‬
‫בסדר? אני תכף אבוא לבדוק מה שלומך.‬
‫אולי כדאי שהיא תישאר איתנו.‬
‫לגילדה יש נהלים.‬
‫הנהלים של הגילדה לא מעניינים אותי כרגע.‬
‫אני מבינה שכואב לך.‬
‫אבל זאת המשימה.‬
‫יש ניצחונות ויש הפסדים,‬
‫ומבחינת הגילדה, הערב היה ניצחון משמעותי.‬
‫החברים שלנו מתים,‬
‫והילדה שלי נעדרת.‬
‫את רוצה שארגיש שניצחתי?‬
‫תמצאי את קוק.‬
‫תכריחי אותו להחזיר את קאל הנה, עכשיו.‬
‫לא שמעתם אף פעם על הסכמה?‬
‫שום דבר לא עובד.‬
‫כתוב פה שקוריום מחליש אותם.‬
‫אבל זה יסוד רדיואקטיבי ורעיל ביותר.‬ ‫ועוד יותר קשה למציאה.‬
‫נעשה את זה כמו פעם,‬ ‫נתקע אותו ביתד לקרקעית של נהר,‬
‫וניתן לזמן ולבלאי לעשות את שלהם.‬ ‫-נהר סוואנה לא רחוק מפה.‬
‫אם תצליחו לחמוק מהאליגטורים ומהביוב,‬ ‫יש לנו פה סיכוי אמיתי.‬
‫אבל אני יכול לעצור‬ ‫את הנשימה לזמן ממש ארוך,‬
‫אז תדאגו שהיומן שלכם יהיה פנוי.‬
‫אני מציע שנפרק אותו לחלקים, עצם אחרי עצם.‬
‫נשמע כיף. כרתת פעם זנב של נחש‬
‫וראית איך הוא גדל בחזרה?‬ ‫כן, אנחנו יודעים לעשות את זה.‬
‫אז לא יהיה לך אכפת אם אנסה.‬ ‫-חכה.‬
‫כבר ראיתי את הסמל הזה.‬
‫מה? הטבעת שלו?‬
‫זה כשף.‬
‫מה זה בדיוק?‬
‫עושה רושם שנפרם לי חוט.‬
‫הוא שייך למכשפת דדרה.‬
‫הוא כבול למכשפה?‬ ‫-קוראים לה כרמן.‬
‫עוד לא ממש התחלנו עם הגדרות.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-אל תתקרבי אליי.‬
‫בסדר.‬
‫בן...‬
‫זאת אני.‬
‫בסדר? זאת בסך הכול אני.‬
‫שריבפורט, 2012, סוף השבוע של חג הפסחא.‬
‫מה איתו?‬
‫לטי האמיתית הייתה מבינה.‬ ‫-היינו בני שמונה.‬
‫קזינו קוטון ג'ים. אמא שלך הלכה להמר.‬
‫הזמנו סופגניות בשירות חדרים,‬ ‫ונחנקת מאבקת הסוכר.‬
‫מה לבשתי?‬
‫היית בתקופת ביבר שלך.‬
‫מעיל ג'ינס בלי שרוולים‬ ‫ומכנסי עור לבנים רחבים.‬
‫את אולי יודעת מי אני,‬ ‫אבל אני עדיין לא יודע מי את.‬
‫החברה הכי טובה שלי לא הייתה משקרת לי.‬ ‫-ניסיתי להגן עליך. בסדר?‬
‫איך את מסתירה את זה מהמשפחה שלך?‬
‫אמא שלך תתחרפן.‬
‫היא כבר יודעת.‬ ‫-היא מקבלת את זה?‬
‫כן, כל המשפחה מקבלת את זה.‬
‫לא הייתה להם ברירה, כי גם הם ערפדים.‬
‫לא ייאמן.‬ ‫-כן.‬
‫אפילו אלינור?‬ ‫-בן.‬
‫בערב השנה החדשה,‬
‫2016, כשנישקת אותי,‬ ‫זאת הייתה בעצם טעימה קטנה?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫התכוננת לנשיכה הגדולה?‬ ‫-אתה נישקת אותי.‬
‫ודי ברור ששנינו לא ידענו מה אנחנו עושים.‬
‫אני לא רוצה לשתות את כל מי שאני רואה.‬
‫היית עם קאל שבע דקות במזווה,‬
‫והיא גילתה את הסוד הכי גדול שלך.‬
‫אני מכיר אותך כל החיים,‬ ‫ולא אמרת מילה. זה הוגן?‬
‫כל החיים שלי אמרו לי...‬
‫לא לספר לאף אחד מה אנחנו.‬
‫אחרת כל המשפחה תהיה בסכנה.‬
‫אתה צודק.‬
‫זה לא הוגן.‬
‫שום דבר פה לא הוגן.‬
‫תאמין לי, ג'ולייט הפתיעה אותי‬ ‫יותר מאת כולם,‬
‫אבל היא הצילה את החיים שלנו היום.‬
‫לאן אתה הולך?‬ ‫-להביא את השמיכה עם טיילור סוויפט, מפתחות,‬
‫ומגבות נייר בשביל הפרצוף שלך.‬
‫את באמת עוזבת.‬
‫אני צריכה לחזור לפריז,‬ ‫לתכנן אסטרטגיה ולהתכונן לקרב,‬
‫למקרה שמישהי תרצה להדיח אותי בגלל זה.‬
‫ואבא שלי?‬
‫מה יקרה לו?‬
‫הוא ערפד מומר, יקירתי.‬
‫כשהם נפצעים, הם מתים לפני שהם מחלימים.‬
‫אמא שלך הבינה את זה כשהיא הפכה אותו לערפד.‬
‫עוד סיבה לכך שהיא הייתה צריכה להמשיך‬
‫עם הנישואים שארגנתי עבורה.‬
‫את תרשי לאבא שלי למות‬ ‫רק כי את כועסת על זה שאמא‬
‫נטשה את הנרי דוונפורט בחתונה.‬ ‫-לא.‬
‫לא. פגועה.‬
‫מבוישת, כמובן, אבל הכעס נעלם כבר מזמן.‬
‫אני לא הייתי קיימת‬ ‫אם היא הייתה מתחתנת איתו.‬
‫את עדיין היית את.‬
‫את החצי המרשים של הדנ"א שלך קיבלת ממני.‬
‫אנחנו דומות, כמעט בכל מובן.‬
‫את משתמשת בכוחך כדי לקבל את רצונך.‬
‫וגם אני עושה את זה.‬
‫אז תגידי לי, מה את רוצה‬ ‫בתמורה לחייו של אבא שלי?‬
‫שום דבר שאת יכולה לתת לי, מתוקה.‬
‫למשפחת דוונפורט יש שני בנים.‬
‫רווקים מבוקשים מאוד.‬
‫תני לי לתקן את מה שאמא קלקלה.‬
‫רגע.‬
‫קנית לי את השמיכה בהופעה שלה.‬ ‫-אני אכבס אותה עוד פעם.‬
‫אני לא חושב שאפשר להיפטר מסירחון של רצח.‬
‫האדמה רכה מדי. אם הרוח תהיה חזקה,‬ ‫יריחו אותו עד אטלנטה.‬
‫שם.‬
‫זה רחוק. אני צריכה לסיים פה ולחזור הביתה.‬
‫אוי, אלוהים, ההורים שלי‬ ‫בטח כבר ארגנו חוליית חיפוש.‬
‫אז תזדרזו. הוא צריך להיות מוסתר היטב,‬ ‫במעלה הרוח, בלה, בלה, בלה.‬
‫בסדר.‬
‫כמה פעמים כבר עשית את זה?‬
‫אני לא איזה פסיכי, אם זה מה שאת רומזת.‬
‫הוא מקשיב ל"סריאל", "אפ אנד ואנישד", כאלה.‬
‫סבסטיאן. היי.‬
‫בסדר. הנה, שתה.‬
‫פשוט תשתה.‬ ‫-אני עייף, מרגו.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-מרגו.‬
‫אני מבינה, אבל אסור לך להיכנע. שתה.‬
‫אני מנסה.‬ ‫-בבקשה, מותק.‬
‫אני לא יכול.‬
‫צאי מפה!‬ ‫-זה בסדר. סבתא תעזור.‬
‫לא יכולתי לתת לאלינור המסכנה‬ ‫לסבול אובדן כזה.‬
‫אני לא אשאיר אותך לבד איתו.‬
‫אני לא חושבת שיש לך כל כך ברירה.‬
‫אמא, בבקשה.‬
‫באשר תלך, אלך.‬
‫שלום, ילדתי.‬
‫זהירות.‬
‫היא יכולה להריח פחד.‬
‫לא הייתה לי בעיה לתת לך למות,‬
‫אבל הבת שלך הציעה לרפא את פצעיי,‬
‫לכן אני ארפא את פצעיך.‬
‫ילדה טובה.‬
‫שמאלה.‬
‫לא, שמאלה שלה. קאל, פשוט...‬
‫ההורים שלי ירצחו אותי.‬ ‫-ההורים שלי בטח זועמים.‬
‫אני אהיה מקורקעת לכל החיים.‬
‫באני בטח רואה "בילו דק" בלעדיי.‬
‫אוי, אלוהים.‬ ‫-מה?‬
‫יש פה מישהו.‬ ‫-מישהו עקב אחרינו?‬
‫נואה?‬ ‫-היי, בן.‬
‫פיליפה.‬ ‫-היי, בן.‬
‫היינו בדרך למסיבה וראינו‬ ‫את המכונית שלך חונה בצד. הכול בסדר?‬
‫אנחנו בסדר.‬
‫אתם לא נראים בסדר.‬
‫לא.‬
‫אנחנו...‬
‫האמת היא שאנחנו לא בסדר.‬ ‫-מה קרה?‬
‫בן היה עצוב בגלל אשלי. אז באנו הנה.‬
‫כדי להיזכר בה.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אוי, בני.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫בני המתוק שלי.‬
‫היא אהבה לשתות בפארק.‬
‫חבל שלא אמרת לי שקשה לך. גם לי קשה.‬
‫זה סוג של מושלם.‬ ‫-באמת?‬
‫הבירה האהובה על סמאשלי.‬
‫נוכל לזכור אותה ביחד.‬
‫לחיי אשלי.‬
‫כולם החוצה.‬
‫עכשיו.‬
‫מותק.‬ ‫-מותק.‬
‫אנחנו כבר יוצאים.‬
‫בואו, חבר'ה.‬
‫ביי, חבר'ה.‬
‫היה לי כיף.‬
‫הגילדה גילתה שקאל‬ ‫הייתה בבית של ההורים שלך.‬
‫איפה הבת שלי, תולעת לילה ארורה?‬
‫אחותי לקחה אותה לאחוזה.‬
‫אלינור. הרעה.‬
‫כל הזמן הזה ידעת שקאל נחטפה,‬ ‫ולא אמרת מילה.‬
‫תתחיל לדבר.‬
‫אלינור הביאה את קאל שלך לג'ולייט במתנה.‬
‫אני הבאתי לה כרטיס קניות וכסף מזומן,‬ ‫אבל אלינור תמיד השקיעה יותר.‬
‫איפה קאל עכשיו?‬
‫בפעם האחרונה שראיתי אותה,‬ ‫היא הייתה קשורה לעץ.‬
‫איפה הבת שלי?‬
‫את מוכנה לוותר על חייך‬ ‫בשביל הבת שלך, נכון?‬
‫אם הייתי יודע איפה קאל שלך, הייתי אומר לך.‬
‫וואו, כזאת אהבה.‬
‫הלוואי שההורים שלי‬ ‫היו אוהבים אותי ככה, אבל הם לא.‬
‫אני בטוח שהם מאושרים ברגע זה,‬ ‫כי הם חושבים שאני מת.‬
‫שטויות.‬
‫אין הורה שרוצה לאבד ילד.‬
‫כן, אני אחר.‬
‫הפרעתי להם.‬
‫ובעזרת אחותי, הם החליטו שאני מרושע.‬
‫הם החביאו אותי בצד השני של העולם,‬
‫כדי להגן על החיים היקרים שלהם‬ ‫בסוואנה האהובה עליהם.‬
‫אוליבר, אתה יודע איפה קליופי, או לא?‬
‫היא בטח עם ג'ולז. הלא מזיקה.‬
‫מסכנה.‬ ‫-בסדר.‬
‫המסכנה שלך ניסתה להרוג את הבת שלי.‬
‫הלו?‬ ‫-מרגו?‬
‫אוליבר?‬ ‫-הם תפסו אותו?‬
‫שמעת, מרגו?‬
‫ככה נשמע המברג שלי‬ ‫כשהוא נתקע בצוואר של הבן שלך.‬
‫וככה אני נשמעת כשהצרחות שלו לא מזיזות לי.‬
‫אני רוצה את הבת שלי בחזרה.‬
‫הבת שלך?‬
‫אולי ניפגש בבית שלי?‬ ‫את יודעת את הדרך, זה ברור.‬
‫גם הבית שלי פנוי.‬
‫אז ניפגש במקום ניטרלי.‬
‫הכאב ראש הורג אותי.‬ ‫-צריך שהם ילכו.‬
‫זה משגע אותי.‬
‫רוצה ללכת לטייל?‬
‫אני לא מאמין שהבאתם הנה את כולם.‬
‫כן. בואי נלך.‬
‫את רוצה לדבר על זה?‬
‫את רוצה?‬
‫כן.‬
‫אבל אני לא יודעת מה להגיד.‬
‫את יכולה להתחיל מ...‬ ‫-איך הרגשתי?‬
‫בסדר.‬
‫טוב.‬
‫הרגשתי שזה...‬
‫נכון.‬
‫ואני מרגישה שונה.‬
‫איך הרגשת...‬
‫כשראית אותי עושה את זה?‬
‫מוזר.‬
‫ממש... מוזר.‬
‫אבל עכשיו אני מכירה אותך יותר טוב.‬
‫אני יודעת מה תעשי בשביל האנשים שאת אוהבת.‬
‫ידעת שהעץ הזה נמצא פה?‬
‫ברור שלא.‬
‫למה?‬
‫הוא היה בחלום שלי.‬
‫בחלום שלך.‬
‫את יודעת על מה אני מדברת.‬
‫את מאשימה אותי שתכננתי את זה?‬
‫באמת?‬
‫אז למה חזרת כדי לעזור לי?‬
‫למה לא ברחת?‬
‫ברחתי, אבל אז שמעתי אותך צורחת.‬ ‫-אבל לא יכולתי לצרוח.‬
‫צעקתי בפנים, אבל הוא חסם לי את הפה.‬
‫לא יכולתי להשמיע צליל.‬
‫את בתוך הראש שלי.‬
‫נשכת אותי, ועכשיו אני אפילו לא יודעת‬ ‫אם הדברים שאני מרגישה הם שלך או שלי או...‬
‫בגדתי במשפחה שלי כדי להציל אותך.‬
‫עשיתי את זה כי אני יודעת‬ ‫שהרגשות שלי כלפייך אמיתיים.‬
‫אם את לא מרגישה כמוני,‬ ‫אז אולי אני זאת שצריכה...‬
‫פיליפה נראית מאושרת.‬ ‫-מה שתגיד.‬
‫בן.‬ ‫-מר פרמונט.‬
‫מה אתה עושה פה?‬ ‫-אני יכול לשאול את אותה שאלה.‬
‫אנחנו רק מביעים...‬
‫נותנים... כבוד לאשלי...‬
‫איפה ג'ולייט, בן?‬
‫היא בטח עדיין משחקת "חפשו את המטמון".‬
‫הנה הן. כן, רוצו, ניצחתן.‬
‫היי, בדיוק חזרנו מ...‬
‫ממשחק "חפשו את המטמון" שקרי.‬
‫ניסיון יפה, בן.‬
‫בואי נלך.‬ ‫-ניסע אחריך.‬
‫אני בטוחה שבן יכול להקפיץ אותי.‬ ‫-אני בטוח שהוא לא יקפיץ אותך.‬
‫אני מציע שגם אתם תלכו.‬
‫השוטר שהודיע לי שהוא ראה‬ ‫את הבת שלי במדורה לא חוקית‬
‫הסכים לתת לכם עשר דקות להסתלק מפה.‬
‫תכבו את המדורה ולכו.‬
‫נדמה לי שלא הכירו בינינו.‬ ‫-אבא, זאת קאל.‬
‫בדיוק עמדנו לקחת אותה הביתה.‬ ‫-לא.‬
‫אין סיכוי שאני נותן לך לנהוג.‬
‫אני יכול לקחת את קאל הביתה. אלא אם כן‬ ‫את מעדיפה שמשטרת סוואנה תעשה את זה.‬
‫ג'ולייט, לפני הזריחה.‬
‫איתי לא יקרה לך כלום.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫- סבסטיאן:‬ ‫מצאתי אותה! -‬
‫אמא, את לא מקשיבה לי.‬ ‫-זה לא הזמן.‬
‫הוא מרושע. זה בדיוק כמו אז.‬
‫ואם הוא יגיד להם שיש דרך להרוג אותנו...‬
‫הוא לא יגיד. אף בן מורשת לא יעשה את זה.‬
‫אף פעם.‬ ‫-אוליבר יכול.‬
‫אחיך עדיין אחד מאיתנו.‬
‫אנחנו לא ננהל את השיחה הזאת.‬
‫אוליבר הוא פסיכופת עם יצר השמדה עצמית‬ ‫ובעיות היקשרות רציניות.‬
‫את מי מהם את רוצה?‬ ‫-אל תצאי מהמכונית.‬
‫אנחנו לא נהרוג אף אחד.‬
‫צא מהטנדר שלי.‬
‫אל תהיה כל כך קשוח.‬
‫לא כדאי לעצבן אותה.‬ ‫-הבאנו מלחמה עד לדלת שלה.‬
‫מאוחר מדי לזה.‬
‫אני אהיה מקורקעת לכל החיים.‬
‫תמיד נוכל להתראות בחלומות.‬
‫אני צוחקת.‬
‫בעיקר צוחקת.‬
‫הוא פספס את הפנייה.‬
‫אבא.‬
‫אבא, פספסת את הפנייה.‬ ‫-אני יודע לאן אני נוסע.‬
‫זאת לא הדרך לבית שלי.‬
‫אבא.‬
‫אבא, אתה לא נוסע למקום הנכון.‬
‫מה קרה לך?‬
‫תיזהר, אבא, זהירות!‬
‫קאל.‬
‫ג'ולייט!‬
‫מה קורה פה?‬
‫אתה עושה את זה?‬ ‫-היא אוהבת אותי. היא לא אוהבת אותי.‬
‫מצדי אתה יכול לחסל את כל המשפחה שלך,‬ ‫אבל רק אחרי שאקבל את הבת שלי בחזרה.‬
‫שמעת אותי?‬ ‫-סליחה.‬
‫אני לא רואה את הבת שלי.‬
‫לבנות היו רעיונות אחרים.‬
‫אז למה את פה?‬
‫כדי לדבר עם הבן שלי.‬
‫היי, אמא-דובה.‬
‫מעיל יפה.‬
‫די עם התעלולים, אוליבר.‬
‫לא הייתי קורא לה ככה.‬
‫למה אתה עושה את זה?‬
‫למה אנשים עושים דברים?‬
‫בשביל אהבה.‬
‫אוליבר.‬
‫חכה, בבקשה. אוליבר.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫ובשביל נקמה.‬
‫טוב לחזור.‬
‫לא!‬
‫אוליבר!‬
‫אוליבר.‬
‫שיט. לאן הוא נעלם?‬
‫קאל!‬
‫חבל שהקשבתי לך.‬
‫אני מצטערת.‬
‫את אומרת את זה הרבה.‬
‫ואת לא אומרת את זה אף פעם.‬
‫אני פוחדת. בסדר?‬
‫אבא שלך מלחיץ אותי.‬ ‫-ג'ולייט!‬
‫תחזרי הנה.‬
‫שתיכן, תחזרו עכשיו.‬
‫כשאת באמצע סופה,‬ ‫סופה שהשמיים הופכים בה לשחורים,‬
‫ונראה שאין אור בקצה המנהרה,‬
‫יש לך שתי אפשרויות.‬
‫את יכולה לחכות שהשמיים ייפתחו‬ ‫ויעניקו לך אפילו הקלה קטנה.‬
‫ג'ולייט!‬ ‫-ואת יכולה לרוץ.‬
‫ג'ולייט, תעצרי!‬
‫ולהמשיך לרוץ‬ ‫עד שהרעמים הנוהמים נעלמים מאחורייך.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬