СЕРІАЛ NETFLIX
ПЕРШЕ ПОБАЧЕННЯ
У Саванні, коли небо стає темним, значить наближається сильна буря.
Після кожного гуркоту грому ви запитуєте себе:
«Коли небеса дадуть трохи перепочинку?»
Ну ж бо! Нам треба йти!
Відпусти мене!
Не чіпай мене!
Агов, кровопивце!
Марго!
Таліє.
-Ти в нормі? -Так.
Добре. Ходімо.
-Це ж списи зі срібними наконечниками. -Чому вони не помирають?
Ходімо.
Агов.
Тато поставив тебе на варту.
А мама сказала, що краще йти, куди піде мій брат.
Я з тобою.
До того ж, вам потрібна моя допомога.
Перемогти цих супер-вампірів.
-Чорт. -Вони не мають так робити.
Забираймось звідси. Пішли.
-Відходимо. -Ми не можемо лишити Тесс.
Я казав, що зустрінемось біля струмка.
Ви з Гільдії. Ми маємо допомогти моїй сім'ї.
Чи тобі тут клекотати щодо сім'ї?
Ти зрадила свою, коли сказала тій вампірці втікати.
Обіцяю, ти заплатиш за це.
І ти теж.
Гей!
А ну сідай у машину.
Поглянь, наші гості.
Так швидко йдете?
Йди звідси, Джулс.
-Назад! -Йди!
-Кел. -Це буде насолодою.
Розважимось!
Сідай в машину.
Кел!
Один рух і я скормлю тебе моїй сім'ї.
Бісова вампірка!
Він...
Абсолютно.
Що я зробила?
Ти врятувала мене.
Бери його за ноги.
-А потім? -Щось вигадаємо.
-Ти вбив моїх батьків. -Мені допомогли.
-Тесс, вибач. Нам треба забиратись звідси. -Зажди!
-Пішли! Треба йти. -Може, вони ще живі. Зажди.
-Йди! -Перевір.
Лише перевір.
Коли ти припиниш забирати трофеї?
-Тесс би не пішла. Що я мав робити? -Лишатись на позиції!
А не ставати справжнім Аполлоном.
Той виродок вбив моїх батьків.
Знаю. Мені шкода. Дуже шкода. А Кел знає, що ми повернулись?
Кел!
Її немає в її кімнаті. Вона залишила телефон.
-І машини Кука немає. -Подзвони йому.
-Подзвони негайно. -Вже дзвонив. І дзвонив у Гільдію.
Вони відстежать його телефон і передзвонять.
Сумніваюсь.
Я чула розмову моїх батьків.
Гільдія знає, куди він її забрав.
Люба, йди сюди.
-Я хочу додому. -Знаю.
Не хочу псувати це сімейне єднання…
але це срібло натирає мені.
У мене алергія.
Ми не уявляли. Несподівано. Ми ніколи б не поставили вас
-у таку ситуацію. -Елінор? Допоможи мені.
Боже мій. Тато!
-Де Джульєтта? -Я не знаю.
-А Елінор? -З нею все гаразд.
Добре.
Я в нормі. Ти б бачила мого суперника.
Моя охорона повідомила, що ці монстри забрали вашого сина.
Мамо.
Він не зцілюється достатньо швидко.
Не знаю, як мені взагалі виправити завдану тут шкоду.
Ти мене не почула?
Він напів-спадковий.
Він не зцілюється достатньо швидко.
Найменша з наших проблем — помре твій напівкровка чи виживе.
Найменша з наших проблем? Ти знаєш, що він все для мене.
Прошу тебе допомогти. Він не впорається. Якщо ти не візьмеш…
Сьогодні тут усі спадкові вважають,
що ми видали їх мисливцям.
Ти не розумієш, у якій важкій ситуації ми опинились?
Пробачте, я організую охорону,
аби наші гості могли поїхати з нашого любого міста, повного мисливців.
А ти б краще з'ясувала, куди вони забрали твого сина.
-Дзвониш кращому другу, аби це владнати? -Я над цим працюю.
-Що сталось? -Боже мій.
-Чому ти у моїй куртці? -Змерзла.
Пам'ятаєш, ми на мізинцях заприсяглись, завжди допомагати одне одному
у будь-якій проблемі?
-Не ставлячи запитань. -Коли завгодно, що завгодно, де завгодно.
Подивись.
-Оце так проблемка. -Я знаю.
Що нам робити?
По-перше, я би викинув фаст-фуд річної давнини.
Що?
-Куди він подівся? -Хто?
Мерзенний мрець.
Боже мій!
І на що ми дивимось?
Банні, це Калліопа — нова подруга Джульєтти.
Просто подруга? Чи трохи більше, ніж подруга?
-Мамо. -Що?
Ти розповів мені, як Джулс цілувалась
з якоюсь гарячою штучкою на вашій таємній вечірці.
-Що за секретність? -Банні.
У тебе келих запотів.
Вам цього не можна.
Дівчата, якщо хочете ще чогось крім одна одну,
-пригощайтесь шоколадним тортом. -Бувайте, м-с Віллер.
Добраніч, Летті. Побачимось, коли припините говорити дурню.
Ні.
Ні, Бене!
-Ти хто? -Мерзенний мрець.
Бене!
-Летті, втікай! -Джулс!
Летті! Ну ж бо. Втікай від нього. Забираймось!
Боже мій.
О боже мій.
Хто ти така? Боже.
Любий, ти погано виглядаєш.
Я…
-Я в нормі. -Так.
Слухай.
Може, ляжеш у ліжко?
-Не хочеться лягати. -Тоді сядь
Ось так.
Попий.
Боже.
Колись ти мене врятувала.
І подарувала життя, про яке я і мріяти не міг.
Ні.
Ми не будемо прощатись.
Ти обіцяв мені тисячу років разом.
-Що таке? -Бабуся пропонує...
спалити наш будинок.
Добре.
Агов, йди сюди. Посидь зі мною.
-Привіт. -Привіт.
-Тобі боляче? -Ні.
Пообіцяй, що ти не дозволиш Давіні попихати твоєю мамою, гаразд?
Ні.
Цього не буде.
Навіть не пробуй померти.
Не залишай мене розбиратись з цим.
Я тобі можу якось допомогти?
Так.
Допоможи мамі.
Вона не просила, але їй це потрібно.
Ні. Я тебе зараз не залишу.
Це не працює.
Усі спадкові досі живі, а я не знаю, де моя дитина.
Гільдія вже відстежує Клейтона Кука,
і я прослідкую, щоб Кел повернулась додому. Даю слово.
Твоє слово? Те саме, що ти дала Майку та Сарі?
Кел у них?
Авжеж, ні. Вона скоро буде дома.
Йди нагору та лягай.
Добре? Я підіймусь до тебе.
Може, їй варто лишитись у нас.
У Гільдії є протокол.
Зараз мені начхати на протоколи Гільдії.
Я розумію, як тобі боляче.
Але це місія,
бувають перемоги і поразки
і, з точки зору Гільдії, сьогодні у вас серйозна перемога.
Наші друзі загинули,
а моя дитина зникла.
Хочеш, щоб я вважала це перемогою?
Знайди Кука.
Змусь його повернути Кел. Негайно.
Ви чули про згоду на операцію?
Нічого не працює.
Пишуть, що кюрій їх послаблює.
Але це небезпечний радіоактивний елемент. І важко отримати.
Зробимо це по-старому. Кинемо на дно річки,
-і хай час зробить свою справу. -Річка тут недалеко.
Якщо обминете алігаторів біля стічної труби, у нас буде шанс.
Але я вмію затримувати подих дуже довго,
тож не плануйте інших справ.
Кажу, треба його розрізати по частинах.
А ти колись відрізав хвіст змії,
і дивився, як він відростає? Так, давайте це зробимо.
-Тож, схоже, ти не проти, якщо я спробую. -Чекай.
Я бачив таке раніше.
Що? Його каблучку?
Це магічна річ.
Що це в біса таке?
Схоже, я знайшов ниточку.
До ковена Дейдри.
-Він зв'язаний з відьмою? -Її звати Кармен.
Ми поки не називаємо це стосунками.
-Ти в нормі? -Не підходь.
Добре.
Бене.
Це я.
Добре? Це просто я.
Шривпорт, 2012 рік, пасхальні вихідні.
І що було?
-Справжня Летті зрозуміла б. -Нам було по вісім років.
Твоя мати пішла грати у казино «Коттон Джин».
Ми замовили пончики, і ти подавився.
У чому я був?
Тоді тобі подобався Бібер.
Джинсовка без рукавів, мішкуваті білі шкіряні штани.
Може, ти знаєш, хто я, але я досі не знаю, хто ти.
-Моя краща подруга не брехала б мені. -Я намагалась тебе захистити.
Як ти це приховуєш від своєї сім'ї? Твоя мама з глузду з'їде.
-Вона знає. -І не проти?
Так. Уся сім'я не проти.
Бо вони теж вампіри.
-Святий боже. -Так.
-Навіть Елінор? -Бене.
На новорічній вечірці 2016 року,
коли ти мене поцілувала, то просто куштувала на смак?
Боже мій.
-Хочеш шматочок побільше? -Це ти мене поцілував.
Ніхто з нас не планував цього поцілунку.
Я не хочу випивати кров з усіх поруч.
За сім хвилин в коморі з Кел
вона розкрила тобі свій найбільший секрет.
Я знаю тебе все життя, а ти і словом не обмовилась. Це чесно?
Мені все життя казали…
нікому не розповідати, хто ми.
Або вся сім'я опиниться в небезпеці.
Тож ти правий.
Це нечесно.
Все це нечесно.
Повір, я більше за всіх здивувалась щодо Джульєтти.
Але сьогодні вона врятувала нам життя.
-Куди ти? -Візьму мою ковдру з Тейлор Свіфт, ключі,
та паперові рушники для твого обличчя.
Ти справді їдеш.
Маю повернутись в Париж,
розробити стратегію та підготуватись до битви,
якщо хтось захоче скинути мене з трону через усе це.
А мій батько?
Що буде з ним?
Він напівкровний, люба.
При пораненні вони помирають швидше, ніж зцілюються.
Твоя мати розуміла це, коли обернула його.
Ще одна причина, що було б краще
обрати для шлюбу того, кого я їй знайшла.
Ти дозволиш моєму батьку померти, бо досі злишся на маму,
-яка кинула Генрі Девенпорта біля вівтаря? -Ні.
Ні. Я ображена.
І мені соромно за неї. Але злість давно минула.
Мене б тут не було, якби вона вийшла за іншого.
Ти б все одно була собою.
Ти успадкувала свою вражаючу ДНК від мене.
Ми дуже схожі. Майже в усьому.
Ти застосовуєш свою силу, щоб отримувати бажане.
Я теж.
То скажи мені, чого ти хочеш в обмін на життя мого батька?
Нічого, щоб ти могла мені дати, миленька.
У клана Девенпортів двоє синів.
Дуже бажані холостяки.
Дозволь владнати те, що зіпсувала мати.
Зажди.
-Ти дала мені цю ковдру на її тур. -Я її ще раз почищу.
Сумніваюсь, що можна вичистити сморід вбивства.
Земля надто м'яка. Такий сильний вітер, що його запах відчують в Атланті.
Туди.
Це далеко. Маю це зробити і вертатись додому.
Мої батьки вже почали пошуки.
Тоді хутко. Його треба заховати глибоко, аби вітер не розносив.
Добре.
Ти це вже робив?
Я не психопат, якщо ти на це натякаєш.
Він дивиться серіал «Відомі та зниклі». Та все таке.
Себастіане.
Ось, попий.
-Просто попий. -Я втомився, Марго.
-Я знаю. -Марго.
Розумію, але тобі не можна здаватись. Пий.
-Я намагаюсь. -Ну ж бо. Будь ласка.
Я не можу.
-Забирайся! -Все гаразд. Бабуся хоче допомогти.
Я не можу дозволити бідній Елінор страждати від такої втрати, тож…
Я не залишу тебе наодинці з ним.
Гадаю, у тебе немає вибору.
Мамо, будь ласка.
Куди ти, туди і я.
Вітаю, моя дівчинко.
Обережно.
Вона відчуває страх.
Я хотіла дозволити тобі померти,
але твоя донька запропонувала загоїти мої рани,
тому я загою твої.
Хороша дівчинка.
Ліворуч.
Ні, ліворуч від неї. Кел…
-Мої батьки мене вб'ють. -Мої теж розлютились.
Буду сидіти вдома все життя.
Банні дивиться серіал «Під палубою» без мене.
-Боже мій. -Що?
-Тут хтось є. -Нас вистежили?
-Ноа? -Привіт, Бене.
-Філліпа. -Привіт, Бене.
Ми їхали на вечірку і побачили твою машину. Все гаразд?
Все добре.
А не схоже.
Ні.
Ми…
-Насправді не все добре. -Що сталось?
Бен був пригнічений щодо Ешлі. Тому ми прийшли сюди.
Щоб згадати її.
Боже.
-О, Бенні. -Все гаразд.
Мій любий Бенні.
Вона любила пити в парку.
Краще б ти сказав мені, що ти так переживаєш. Я теж.
-Це ідеально. -Правда?
Улюблений напій Аклешлі.
Ми завжди будемо її пам'ятати.
За Ешлі.
Усі геть.
Негайно.
-Мила. -Милий.
Ми будемо за дверима.
Пішли, хлопці.
Бувайте, хлопці.
Гарно провели час.
Гільдія відстежила Кел до будинку твоїх батьків.
Де моя донька, ти бісовий вампір?
Моя сестра забрала її до маєтку.
Я про Елінор, та, що підла.
Ти весь час знав, що Кел викрали, і словом не обмовився?
Починай говорити.
Елінор привезла Кел, як подарунок Джульєтті.
Я обрав подарунковий сертифікат і гроші, але Елінор завжди робить більше.
Де Кел зараз?
Коли я її бачив, вона була прив'язана до дерева.
Де моя донька?
Ти віддаси своє життя за доньку. Так?
Якби я знав, де Кел, я би сказав.
Ого, оце так любов.
Хотів би я, щоб мої батьки так турбувались за мене.
Певен, вони зараз щасливі від думки, що я помер.
Брехня.
Жодні батьки не бажають втратити свою дитину.
Я особливий випадок.
Я їх налякав.
Сестра підказала, і вони вирішили, що я зло.
Вони сховали мене в іншій частині світу
аби убезпечити своє життя в улюбленій Саванні.
Олівер, ти знаєш де Калліопа чи ні?
Гадаю, вона з Джулс, яка їй не зашкодить.
-Бідне ягня. -Добре.
Ваше бідне ягня намагалось вбити мою доньку.
-Алло? -Марго?
-Олівере? -Він у них?
Марго, ти це чуєш?
Це відкрутка, яка вкручується в шию твого сина.
І мені байдуже, як голосно він буде кричати.
Я хочу повернути свою доньку.
Твою доньку?
Зустрінемось у мене? Ти, вочевидь, знаєш, де це.
У мене теж можна.
Тоді на нейтральній землі.
-У мене голова розвалюється. -Їм треба йти, щоб ми втекли.
Зводить мене з розуму.
Хочеш прогулятися?
Не віриться, що усі прийшли…
Так. Ходімо.
Хочеш про це поговорити?
А ти?
Так, хочу.
Але не знаю, що сказати.
-Можеш почати з… -Як відчуття?
Добре.
Правильно.
Відчуваю, що це…
правильно.
І відчуття змінились.
А що ти відчула…
коли бачила, як я це роблю?
Дивне відчуття.
Справді… дивне.
Але тепер я тебе знаю краще.
Знаю, що ти зробиш заради тих, хто тобі не байдужий.
Ти знала про це дерево?
Звісно, ні.
А що?
Воно було у моєму сні.
І ти там була.
Ти знаєш, про що я.
Кажеш, що я це спланувала?
Серйозно?
Тоді нащо ти повернулась, щоб допомогти мені?
Чому не втекла?
-Я втекла, але потім почула твій крик. -Я не могла кричати.
Тобто лише про себе, бо мій рот був заклеєний.
Жодного звуку вголос.
Ти в моїй голові.
Ти мене вкусила, і тепер я не знаю, чи це мої почуття, чи твої, чи…
Я зрадила мою сім'ю, аби тебе врятувати.
Бо я знала, що мої почуття до тебе реальні.
Якщо ти цього не відчуваєш, то це я маю запитувати…
-Філліпа виглядає щасливою. -Щось таке.
-Бене. -М-р Фейрмонт.
-Що ви тут робите? -Я можу спитати в тебе те саме.
Ми просто згадуємо…
віддаємо… вшановуємо Ешлі…
Бене, де Джульєтта?
Імовірно, вона… Імовірно, шукають заховані призи.
А, ось вони йдуть. Так, біжіть, дівчата, ви перемогли.
Привіт, ми щойно повернулись…
З вигаданих пошуків скарбів.
Гарна спроба, Бене.
-Пішли. -Ми за тобою.
-Певна, Бен мене підкине. -А я певен, що ні.
Рекомендую вам усім теж йти.
Поліцейський, що помітив мою доньку біля нелегального вогнища,
погодився дати десять хвилин, щоб ви забрались звідси.
Загасіть вогонь та йдіть.
-Схоже, нас не познайомили. -Тато, це Кел.
-Ми збирались підвезти її додому. -Ні.
Нізащо не дозволю тобі сісти за кермо.
Я можу підвезти Кел.
Якщо ти не хочеш, щоб це зробила поліція.
Джульєтто, не чекай до світанку.
Зі мною ти в безпеці.
Обіцяю.
СЕБАСТІАН: ЗНАЙШОВ ЇЇ! 23:00
-Ти не слухаєш. -Зараз не час.
Він зло. Так само, як раніше.
А якщо він розповів їм, що є спосіб вбити нас…
Він би так не зробив. Ніхто зі спадкових.
-Ніколи. -Олівер може.
Твій брат досі один з нас.
Цієї розмови не було.
Олівер - психопат з синдромом саморуйнування та супутніми проблемами.
-Яку ти хочеш? -Не виходь з машини.
Ми нікого не вбиватимемо.
Геть з моєї машини.
Не так грубо.
-Не треба її провокувати. -Ми прийшли до них з війною.
Ми вже спровокували її.
Мене ніколи не випустять.
Гадаю, ми завжди можемо бачити одне одного у снах.
Жартую.
Майже жартую.
Він пропустив поворот.
Тато.
-Ти пропустив поворот. -Я знаю, куди їду.
Він не везе мене додому.
Тато.
Тато, ти не туди їдеш.
Що з тобою сталось?
Обережно. Тато, обережно!
Кел!
Джульєтто!
Що відбувається?
-Ти це робиш? -Любить чи не любить.
Можеш знищити усю свою сім'ю, але після того, як я поверну доньку.
-Ти мене чуєш? -Вибач.
Я не бачу моєї доньки.
Схоже, у дівчат інші плани.
То чому ти тут?
Щоб поговорити з сином.
Ось, мамуся.
Гарна куртка.
Досить дешевих трюків.
Я би це так не називав.
Чому ти це робиш?
А чому усі щось роблять?
Заради кохання.
Олівере.
Прошу, зажди. Олівере.
Що ти робиш?
І помсти.
Як добре повернутись.
Ні!
Олівере!
Олівере.
Чорт! Куди він подівся?
Кел!
Не варто було тебе слухати.
Пробач.
Ти часто це кажеш.
А ти ніколи.
Я злякалась. Ясно?
-Твій тато мене лякає. -Джульєтто!
Повертайся.
Повертайтесь обидві.
У розпал бурі, коли небеса стають темними,
і не видно світла в кінці тунелю,
у вас лишається два варіанти.
Можна чекати, коли небеса змилосердяться і дадуть перепочинок.
-Джульєтто! -Або можна втікати.
Джульєтто, зупинись!
І продовжувати бігти, доки гуркіт грому не залишиться позаду.
Переклад субтитрів: Всеволод Іващенко