‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- אהבה ראשונה -‬
‫ג'ולייט!‬
‫תחזרי הנה.‬
‫היסטריה,‬
‫תחושת חורבן,‬
‫רגעי שיא מטורפים ובלתי מרוסנים,‬ ‫ורגעי שפל מרסקים של גמילה.‬
‫זה לא מחזה יפה.‬
‫לא כמו בסונטות או בשירי הפופ.‬
‫לאלי האולימפוס לא היה סיכוי נגדה.‬
‫למה שאני אהיה מחוסנת‬ ‫בפני הטירוף של אהבה ראשונה?‬
‫מה עכשיו?‬
‫לערפדים יש תכסיס שעוזר לעבור דלתות נעולות.‬
‫אחרייך.‬
‫מה זה היה, שם בכביש?‬
‫סוג של שד.‬
‫אולי אלמנטל.‬
‫אבל אין ספק שהמפלצות חזרו לסוואנה.‬
‫- תיכון לנקסטר -‬
‫מה קרה לאבא שלך?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫הוא לא היה הוא.‬
‫אפשר לדבר על משהו אחר?‬
‫אז כל הקטע של לפרוץ למקומות.‬
‫בואי נדבר על זה.‬ ‫-אף פעם לא שברתי אפילו כוס.‬
‫אני לא ממש יודעת‬ ‫למה ריסקתי את החלון. פשוט...‬
‫כשאנחנו ביחד, אני פשוט...‬
‫עושה מה שמתחשק לי לעשות.‬ ‫-במקום מה שמצפים ממך.‬
‫בדיוק.‬
‫אני מרגישה אותו דבר.‬
‫זה כאילו...‬
‫כאילו שאנחנו מחוברות.‬
‫ואני לא מדברת על החלומות המוזרים.‬
‫יש עוד.‬
‫"שני בתי-אב,‬
‫מכובדים במידה,‬
‫בוורונה הנאווה, שם נפרוס את סיפורנו."‬
‫בסדר.‬
‫תמשיכי.‬
‫"מטינה עתיקה למרד חדש,‬
‫בו דם האזרחים את ידי האזרחים יטמא."‬
‫טינה עתיקה.‬
‫נשמע מוכר.‬ ‫-מוכר מדי.‬
‫בכל בית ספר שלמדתי בו‬ ‫הציגו את "רומיאו ויוליה".‬
‫חוץ מזה, קראתי אותו אולי 12 פעמים.‬
‫אני רואה שהמשורר כישף אותך.‬
‫חבר הכי טוב.‬
‫בן. מאז ומתמיד.‬
‫טס.‬
‫היא הייתה, לפחות.‬
‫סיבה?‬ ‫-בואי נגיד,‬
‫ש"אם זה לא יסתדר‬ ‫אז נחזור להיות חברות הכי טובות"‬
‫הוא הדבר הכי טיפשי שנאמר מי פעם.‬
‫כן.‬
‫זיכרון אהוב.‬
‫חופשת האביב הראשונה‬ ‫של אחותי כשהיא למדה באמורי.‬
‫התקרבנו אז.‬
‫היא דיברה איתי על הכול,‬ ‫משהו שהיא לא עשתה אף פעם.‬
‫דיברנו כל הלילה, וגם אני נפתחתי,‬ ‫וסיפרתי לה שאני אוהבת בנות.‬
‫פעם ראשונה שאמרתי את זה בקול רם.‬
‫נראה לי שעוד ברחם הייתי לסבית.‬
‫אמא שלי כל הזמן אמרה לי,‬ ‫"אם את אוהבת בנות, זה בסדר",‬
‫ואני ממש התעצבנתי,‬ ‫כי רציתי להתחתן עם ברונו מארס.‬
‫איך היא מעזה?‬
‫אבל מתברר שאני אוהבת‬ ‫בנות שדומות לברונו מארס.‬
‫מאכל אהוב.‬
‫סליחה, אני...‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אנחנו קוראים לזה "הזנה"...‬
‫למרות שדם הוא לא ממש אוכל.‬
‫זה מסובך.‬ ‫-נראה לי שאני מבינה.‬
‫אני תמיד אהיה ציידת.‬
‫אבל אני לא אצוד אותך אף פעם.‬
‫ואני לא אפגע בך אף פעם.‬
‫כשאנחנו ביחד,‬ ‫אנחנו צריכות בסך הכול להיות ג'ולז וקאל.‬
‫מה זה היה?‬
‫לא יודעת. בטח חולדה או משהו.‬
‫אני צוחקת.‬
‫- תיכון לנקסטר -‬
‫איזה כיף ששכחתי את הטלפון.‬
‫- אבא: 4 שיחות שלא נענו‬ ‫אמא: ג'ולייט! איפה את? -‬
‫- אמא: את חייבת לחזור הביתה מיד!‬ ‫-אלינור: באמת? -‬
‫את מוכנה?‬ ‫-לא.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫צריך להסביר להם שאנחנו רוצות‬ ‫להישאר היום בבית הספר‬
‫ולהתרחק מכל הדרמות המשפחתיות.‬
‫אנחנו?‬
‫ג'ולז, אצל ג'ק וטליה ברנס אין "אנחנו".‬
‫הם לא בקטע של זה...‬
‫מה שזה לא יהיה.‬
‫אז נגיד להם שנברח אם הם ינסו לקחת אותנו.‬
‫אני רוצה את היום זה איתך.‬
‫בואי ננסה.‬
‫בסדר?‬
‫איפה את?‬
‫אנחנו בבית הספר.‬ ‫-"אנחנו"?‬
‫את עם הילדה הזאת?‬
‫יש לה שם, אמא.‬ ‫-כן, "תולעת לילה". זה השם שלה.‬
‫ואת ברחת, ונשארת איתה כל הלילה,‬
‫ולעזאזל עם ההשלכות.‬
‫ברור לי שהשתגעת.‬
‫קוראים לה קליופי, והיא הסיבה לזה‬ ‫שאני סוף סוף רואה את עצמי כמי שאני באמת.‬
‫את בת מורשת מהשושלת העתיקה מכולן.‬
‫הם ציידי מפלצות נעדרי רחמים.‬
‫בני המשפחה שלה היו שוחטים אותנו‬ ‫אם הם היו יודעים איך.‬
‫במקום זה, הם עינו את אוליבר,‬ ‫ודאגו שאהיה מודעת לכך.‬
‫משפחת פרמונט הם מפלצות רצחניות, קליופי.‬
‫את צריכה לחזור הביתה.‬
‫אנחנו צריכות לדבר‬ ‫על הרבה דברים, ולא בטלפון.‬
‫אפשר בערב?‬ ‫-לא שמעת שאמרתי כרגע‬
‫שהם מפלצות?‬ ‫-את לא מכירה אותה.‬
‫קאל לא תפגע בי אף פעם.‬
‫ג'ולז, אל תהרסי את האירוסים שלי.‬
‫את המה שלך?‬ ‫-הפתעה, חובבת ציידות,‬
‫אני מתחתנת.‬
‫אני באה לקחת אותך.‬ ‫-לא, אמא, חכי. על מה היא מדברת?‬
‫אם היית בבית, היית יודעת.‬ ‫נתראה בעוד עשרים דקות.‬
‫בסדר. בואי. אני לא אבוא איתך.‬
‫תהיי בחוץ בעוד רבע שעה.‬
‫אמא, לא.‬
‫מה?‬
‫בבקשה, תקשיבי לי שלוש דקות.‬
‫אף פעם לא הייתי חברה במועדון,‬
‫לא הייתי בקבוצת ספורט, שום דבר מאורגן.‬
‫אף פעם לא היינו מספיק זמן במקום אחד.‬
‫ביקשו ממני לבנות תפאורות ל"רומיאו ויוליה".‬
‫אני יכולה להישאר, בבקשה?‬
‫אני רוצה בסך הכול יום רגיל אחד.‬
‫בבקשה.‬
‫אל תתקרבי לפה, ואל תתקרבי למשפחה של קאל.‬
‫אם את לא יכולה, אנחנו נברח שוב. לתמיד.‬
‫ג'ולז, זה אבא.‬
‫את בסדר?‬
‫אבא. היי.‬
‫סליחה שברחתי, אבל היית...‬
‫מפחיד.‬ ‫-כן, כנראה שאני...‬
‫אני עובר שינויים.‬
‫רגע, איזה מין שינויים?‬
‫טוב, תוכל לספר לי כשאגיע הביתה.‬
‫אתה יכול בבקשה לדאוג שאמא לא תבוא הנה?‬
‫אני רוצה להישאר בבית הספר‬ ‫ושיהיה לי יום רגיל אחד.‬
‫מגיע לך, אחרי שאבא שלך הפחיד אותך.‬
‫תישארי בבית הספר. נדבר על הכול בערב.‬
‫היא במקום מוגן.‬
‫אני יכולה להישאר.‬
‫גם אני.‬
‫סוף סוף גילינו משהו שאת לא טובה בו. צביעה.‬
‫באמת?‬
‫ג'ולייט?‬
‫אפשר לקחת אותך לרגע?‬
‫אנחנו עושים כאילו‬ ‫שאת לא ערפדה ושלא קברנו גופה?‬
‫בוא הנה, חמוד.‬
‫אני רואה מה קורה פה. את מנסה‬ ‫לבלבל אותי עם שפת האהבה שלי?‬
‫זה עבד מגיל שבע עד אתמול,‬
‫אבל היום את צריכה לענות לי.‬
‫קאל ואני...‬
‫נראה לי שאנחנו זוג.‬ ‫-היא החברה שלך?‬
‫אני לא בטוחה, אבל יש לנו תוכנית.‬ ‫היא מקבלת אותי כמי שאני.‬
‫מה זה אומר? היא תצחצח לך את הניבים?‬
‫בבקשה אל תהיה מניאק.‬
‫אני לא מנסה להרוס את האווירה,‬ ‫אבל אני מחבב את המציאות.‬
‫ומשחקים עם בני אדם לא הופכים אותך לאנושית‬
‫בדיוק כמו שמשחק בברבי לא הופך אותך לבובה.‬
‫מחבב את המציאות?‬
‫בסדר.‬
‫את המציאות של מי, בן? לא את שלך.‬
‫כי המציאות שלך היא נואה,‬ ‫ילד סטרייט עם חברה.‬
‫מה ששם אותך על מדף צדדי‬ ‫בארון שהוא לא יצא ממנו אף פעם.‬
‫סליחה.‬
‫לא...‬ ‫-תיהני מלשחק בכאילו.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫יש לי תחושה שמצמצתי,‬ ‫ובינתיים הפכת לאישה בטוחה בעצמה‬
‫שלא צריכה את אבא שלה יותר.‬
‫אני תמיד אצטרך אותך, אבא.‬ ‫-תודה.‬
‫מה שמביא אותי למשפחת דוונפורט.‬ ‫-אתה מתכוון לחותנים לעתיד שלי?‬
‫משמח אותי מאוד שהיית מוכנה לעשות‬
‫כל מה שצריך כדי להציל את חיי, אבל...‬
‫את לא חייבת לעשות את זה.‬ ‫אני לא רוצה שתעשי את זה.‬
‫סבסטיאן, בבקשה. אמא תשמע.‬ ‫-אני לא מאמין‬
‫שאת מוכנה למכור את הבת שלנו‬ ‫כדי לפייס את אמא שלך.‬
‫סליחה?‬
‫למכור אותה?‬
‫לא ידעתי שככה זה במטריארכיה.‬
‫מלכיית האזמרגד הצילה אותך,‬ ‫היא הפכה אותך לבן מורשת.‬
‫מתי תתחיל לכבד את המסורות של השושלת שלנו?‬
‫השתמשת בשם המשפחה שלי כדי לעשות דווקא‬ ‫לאמא שלך ולמסורות שלה, זוכרת?‬
‫בשביל האהבה.‬
‫גם לאלינור יש מטרה נאצלת.‬
‫בית דוונפורט רעב, סבסטיאן.‬
‫מזה מאות שנים הם רוצים להדיח אותנו‬
‫ולתבוע לעצמם את מלכיית האזמרגד.‬ ‫פשיטת הציידים הארורה‬
‫נתנה להם את ההזדמנות שהם חיכו לה.‬
‫אמא גם מאמינה שמה שקרה בטקס ההקדשה‬
‫רק יזין את התשוקה שלהם, וסביר שהיא צודקת.‬
‫לא נמכור את הבת שלנו למרבה במחיר.‬
‫סבסטיאן...‬ ‫-טוב, בואו נוריד את הזעם לרמה 2.‬
‫אבא...‬
‫אני רוצה להתארס איתו.‬
‫ולא, זה לא בגלל אהבה.‬
‫אני לא בטוחה שאני רוצה אהבה, למען האמת.‬
‫אבל מה שאני כן רוצה,‬ ‫ואני יודעת שאני רוצה את זה‬
‫עוד מבית הספר היסודי...‬
‫הוא כוח.‬
‫אני רוצה לדרוש את מקומי הראוי‬ ‫כיורשת לבית אטווד,‬
‫ולהיות השומרת של מלכיית האזמרגד.‬
‫יום אחד.‬
‫אבל לא אוכל ללכת‬ ‫בנתיב שבחרתי בו בלי ברכתך.‬
‫את צודקת. תמיד ידעת בדיוק מי את,‬
‫ואם את הולכת בנתיב הזה...‬
‫זה בגלל שאת רוצה ללכת בו, ואני אתמוך בך,‬
‫אבל את יכולה להתחרט בכל זמן.‬ ‫אני רציני. בכל זמן.‬
‫אני אוהבת אותך, אבא.‬ ‫-ואני לא אתחפש בשביל דווינה,‬
‫ובהחלט לא אשתתף בארוחה עם האורחים שלכן.‬
‫זה כל הסיפור? הנרי?‬ ‫-אין לי רצון לחלוק ארוחה‬
‫עם ארוסך לשעבר.‬
‫אוי, באמת, סבסטיאן.‬
‫תלמד לנצח בלי להתבכיין.‬
‫לא, אמא. אני מסכימה עם אבא.‬
‫הוא לא בדיוק ייצוגי.‬
‫אנחנו מנווטות בשטח לא מוכר.‬
‫מעולם לא היה ערפד מומר שהפך לבן מורשת.‬
‫נקווה שתפסיק להשיל עור לפני החתונה.‬
‫להפסיק להשיל לפני החתונה. הבנתי.‬
‫היא התקשרה. היא בבית הספר,‬ ‫והיא לא רוצה לבוא הביתה.‬
‫למה?‬
‫כי היא רוצה שיהיה לה יום רגיל.‬
‫אני אאסוף אותה מיד אחרי שאתקלח.‬
‫- ג'ק:‬ ‫צודקת. -‬
‫- ג'ק:‬ ‫אמרתי לך שהיא בסדר. -‬
‫- קאל:‬ ‫תודה שהרשית לי להישאר. אוהבת אותך. -‬
‫זה עינוי.‬
‫אני בקושי נושמת.‬
‫אנחנו מתייחסים לנשימה יותר מדי.‬
‫טום דוונפורט לא יוכל להתנגד לך.‬
‫ברגע שהמשפחות יתאחדו,‬ ‫הן ינסו להפסיק להדיח אותי,‬
‫ועתידנו יובטח.‬
‫אז הייתי אומרת שזה כבר בכיס שלנו.‬
‫או במחטב שלנו.‬
‫זאת לא בדיחה.‬
‫יחסי הכוחות במורשת הם משחק שח מורכב.‬
‫בזכות השפעה, פחד ובריתות,‬
‫המשפחה שלנו שמרה על כוחה מאות שנים.‬
‫אלינור מתמודדת עם לחץ באמצעות הומור.‬
‫לא תוכלי להתייחס אליה בגסות עוד זמן רב‬
‫לפני שהיא תחזיר לך באותו מטבע.‬ ‫היא הנכדה שלך.‬
‫מרכז הכוח, ביתן של התשוקות, הוא הלב.‬
‫כך רצתה מלכיית האזמרגד.‬
‫מרכז הכוח, ביתן של התשוקות, הוא הלב.‬
‫כך רצתה מלכיית האזמרגד.‬
‫יתדות לא יהרסו אותנו.‬
‫לילית תגן עלינו תמיד,‬
‫ובנות אטווד ישמרו את המלכייה לנצח.‬
‫יש לי רק חמש דקות. אני חייב ללכת לאימון.‬
‫בסדר. חמש דקות עכשיו,‬ ‫ועוד זמן אצלי בבית, הלילה.‬
‫אני לא יכול.‬
‫לסבתא של פיליפה יש יום הולדת.‬ ‫היא תהיה בת שמונים.‬
‫עכשיו אני צריך לעמוד בתור‬ ‫אחרי הסבתא של החברה שלך?‬
‫אנחנו באמת חוזרים על זה?‬
‫בסדר.‬
‫אחי, תמחק את התמונה עכשיו.‬
‫אם אני לא יכול לקבל אותך,‬ ‫לפחות תן לי משהו לפנטז עליו.‬
‫די עם השטויות. בלי ראיות.‬ ‫הקטע של פיליפה ושלי נהיה רציני.‬
‫גם אני רציני לגביך, נואה. אז מה נעשה?‬
‫אתה רציני עכשיו?‬ ‫-לגמרי.‬
‫נעשה מה שאנחנו עושים תמיד. סטוצים.‬
‫אם תתנהג כאילו שיש בינינו יותר, זה הסוף.‬
‫תן לי אותו.‬
‫מה זה היה?‬
‫תקשיב, מה שזה לא יהיה...‬
‫לטי תדע.‬
‫מה? למה? מה זה היה בכלל?‬
‫תנעלו את הדלתות, בבקשה.‬
‫קאל, זאת אזעקת המפלצות.‬
‫אנחנו במצב חירום.‬
‫אתם יודעים איך זה עובד.‬
‫תשכבו על הרצפה,‬ ‫ואני אתקשר ואברר אם זה תרגיל.‬
‫- ג'ולייט:‬ ‫תרגיל מפלצות? איפה אתה? -‬
‫הוא עדיין לא חוזר אליי.‬ ‫-תני לו דקה להירגע.‬
‫הוא לא נראה כמו מישהו שנשאר כועס.‬
‫טוב, זה לא תרגיל. זה אכן מצב חירום.‬
‫אף אחד לא יצא מפה עד שנקבל אישור.‬
‫זה בן.‬ ‫-את רואה?‬
‫- בן:‬ ‫מה נסגר? -‬
‫טוב, זה מוזר.‬
‫כדורים כלשהם...‬
‫אלה לא כדורים.‬
‫אלה עיניים. זה זומבי.‬
‫זומבי?‬
‫מאדי, אפשר לדבר?‬
‫בי-חיובי, גבירותיי.‬
‫איפה הבחורה עם האיי-בי?‬ ‫-אני כבר אגיד לה לעבור פה.‬
‫נפלא. תודה. הם גדלו ללא כליאה, את יודעת.‬
‫אני מקנאת בקנדים.‬
‫אוכלוסיית בני האדם‬ ‫שמוכנים להיות משרתי דם מרצון‬
‫כמעט ולא קיימת.‬
‫רק ויזת עבודה מפרידה ביניכם.‬
‫איך הולך שם, לדעתך?‬
‫נראה שהולך טוב.‬
‫אכן.‬
‫עכשיו ששתינו פה לבד,‬
‫איך, לעזאזל, להקת הציידים הזאת‬ ‫מצאה אתכם בסוואנה?‬
‫אני יכולה להבטיח לך שהאיום הזה כבר נוטרל.‬
‫ג'ולייט היקרה שלי‬ ‫אפילו סייעה להוביל את המתקפה.‬
‫"איום", גברתי השומרת?‬
‫שנוטרל על ידי נכדתך בת העשרה,‬
‫שלא טרחה להופיע לטקס ההקדשה שלה‬
‫או לארוחה המשפחתית החשובה הזאת.‬
‫נאלצנו לשכור מאבטחים‬ ‫שילוו אותנו אל מחוץ לעיר.‬
‫אני יודעת. זה היה מזוויע.‬
‫ומלכיית האזמרגד?‬
‫יבורך הנחש.‬
‫היא לא נפגעה.‬
‫צוות המבצעים החשאיים שלי‬ ‫ליווה אותה לאתר מאובטח.‬
‫ובכל זאת, את חייבת לשאול את עצמך‬ ‫איך הם הצליחו למצוא אתכם.‬
‫אין פלא שהמועצה כמרקחה.‬
‫כמו שאמרתי, המצב תחת שליטה.‬
‫אני ניזון מבני אדם כבר 300 שנה.‬
‫היית מצפה שבינתיים כבר אבין את זה.‬
‫זה בסדר.‬
‫ככה יש לי הזדמנות להתנצל.‬
‫אין דרך להצדיק את מה שעשיתי.‬
‫את זה שנטשתי אותך בחתונה.‬
‫אני לא יודעת למה לא אמרתי את האמת קודם.‬
‫כי אמא שלך לא הייתה מרשה זאת.‬
‫אבל בסופו של דבר הבנתי.‬
‫חרף החינוך שקיבלנו, אני מאמין באהבה.‬
‫סבסטיאן לא יצטרף אלינו?‬
‫הוא עדיין מחלים.‬ ‫-טוב, תמסרי לו שדרשתי בשלומו.‬
‫אתה אדיב מאוד.‬
‫חברים.‬
‫מחותנים, אם היום יתנהל כמתוכנן.‬
‫ארגנטינה. היית שם?‬
‫לא ממש.‬ ‫-הייתי שם כמה חודשים אחרי בוסטון.‬
‫הארוורד?‬ ‫-תואר ראשון, מנהל עסקים.‬
‫בכל אופן, הדם בבואנוס איירס פשוט שמיימי.‬
‫זה קשור לקו הרוחב ולמרחבים הפתוחים.‬
‫עוד לא טעמת שום דבר דומה.‬
‫תצטרך לקחת אותי פעם.‬
‫בשביל ארוסתי, הכול.‬
‫בוא ניגש לעיקר, טום.‬
‫מה אתה רוצה לקבל מזה?‬ ‫ותחסוך ממני את השטויות על אהבה.‬
‫מי צריך אהבה כשיש כוח?‬
‫גבר שלא נרתע מאישה חזקה.‬
‫עם בעיה או שתיים.‬
‫השמועות אומרת שהשומרת לא כשירה לתפקיד.‬
‫איפה שמעתי את זה?‬
‫אה, כן, ממישהו ששמע את זה מאחיך.‬
‫אוליבר הוא שקרן פתולוגי‬ ‫עם בעיות אמא שלא נפתרו.‬
‫גברתי, אדוני. בי-חיובי?‬
‫טוב...‬
‫לחיי הנישואים.‬
‫לחיי נישואים ראשונים.‬
‫אתה חייב להירגע.‬ ‫-ואם ימצאו אותנו נעולים ביחד?‬
‫אנחנו חברים, אנחנו מסתובבים עם אותם אנשים.‬
‫אני הולך.‬ ‫-נואה, בבקשה, לא.‬
‫נראה לי שיש בחוץ מפלצת.‬ ‫-זה לא שפוי.‬
‫לא היו מפלצות בסוואנה כבר עשורים.‬ ‫אף פעם לא ראיתי מפלצת.‬
‫אולי הקטע של "לא היו מפלצות‬ ‫כבר עשורים" לא נכון עובדתית,‬
‫אז בבקשה, תישאר פה עד שהיא תחזור אליי.‬ ‫-אני לא יכול שיתפסו אותי איתך.‬
‫לטי צדקה.‬
‫והחלק הכי עצוב הוא‬ ‫שאני יודע שאני מוצא חן בעיניך.‬
‫אתה מתקשר אליי אחרי יותר מדי בירה‬ ‫ושולח לי ממים אקראיים של כלבים חמודים.‬
‫אני זה שמדבר איתך בפייסטיים בשלוש בבוקר,‬
‫לא החברה שלך, שאתה פוחד לספר לה מי אתה.‬
‫אני יותר מסתם סטוץ בחדר הלבשה אקראי.‬
‫שווה לצעוק בשבילי מהגגות.‬
‫אולי החיים שלך יהיו יותר טובים עכשיו,‬ ‫אבל הם לא יהיו יותר טובים ממני.‬
‫שוב, אין מערכת יחסים.‬
‫אף פעם לא הייתה.‬
‫ואף פעם לא תהיה.‬
‫התמונה הזו. אני מקווה שבן לא התקרב לזומבי.‬
‫היי, תנסי להתמקד, בסדר? רגליים קלות.‬
‫האיטיות של הזומבים היא אגדה אורבנית.‬
‫זומבים אמיתיים מהירים בטירוף, וקטלניים.‬
‫איך את יודעת את כל זה?‬ ‫-אני ממשפחה של ציידי מפלצות.‬
‫בגיל שש כבר ביקשתי מסנטה קלאוס חרב קטאנה.‬
‫תעזבי אותי!‬
‫מה זה? מה קורה פה?‬
‫בבקשה!‬
‫הצילו!‬
‫תעזרו לי!‬
‫הצילו!‬
‫כשאת איתי את בטוחה, בסדר?‬
‫אני שומרת עלייך.‬
‫אני יודעת.‬
‫גם אני שומרת עלייך.‬
‫שתה. אני צריכה לחזור למטה.‬
‫מישהו היה רעב.‬
‫אני מת מרעב, ולא משנה מה אני אוכל.‬
‫הלוואי שיכולתי להגיד לך שיש עוד,‬ ‫אבל הדוונפורט הזו מחסלת מיליליטרים.‬
‫- אלינור:‬ ‫אבא עצבני מרוב רעב -‬
‫היא דוחה.‬
‫מה עם הבן המזוויע שלה?‬ ‫-הוא נראה די מגניב.‬
‫את לא רצינית.‬
‫הוא מצחיק. זאת אומרת, הוא גורם לאמא לצחוק.‬
‫צחוק אמיתי או צחוק מנומס?‬
‫אבא. באמת?‬
‫כדאי שארד למטה.‬ ‫-לא! ממש לא.‬
‫אל תהרוס לי את זה.‬
‫אז טום מוצא חן בעינייך?‬
‫הוא טמבל, אבל טמבל שימושי.‬
‫אני אוהב את זה שאת שאפתנית ונחושה,‬ ‫אבל לצבועים האלה‬
‫יש עוד יותר סיבות להשתמש בך.‬
‫הם יכולים לנסות.‬ ‫-סבתא שלך היא אחת מהם.‬
‫אם משהו ישתבש,‬ ‫היא לא תעשה שום דבר כדי להגן עלייך.‬
‫זאת אמא. אבא, אני בסדר. הכול בסדר.‬ ‫אני צריכה לחזור למטה.‬
‫אם את רוצה לצאת...‬ ‫-גם אני אוהבת אותך.‬
‫קיבלת את ההודעה שלי.‬ ‫-אם זה ההמשך של אותו לילה,‬
‫אין לי זמן או סבלנות לתת לך לחיות.‬
‫בעלי כמעט מת.‬
‫החברים הכי טובים שלי נרצחו.‬ ‫מייק פרנקלין. שרה פרנקלין.‬
‫הם מתים, והבת שלהם, טס,‬ ‫שאני מכירה מאז שהיא הייתה תינוקת,‬
‫לא נשאר לה אף אחד.‬ ‫-ומי אשם בזה?‬
‫אני בדרך לקחת את הבת שלי מבית הספר.‬
‫אם את כבר בדרך...‬
‫היא לא פה, אם זה מה שאת שואלת.‬
‫אני מניחה שקיבלתם הבוקר שיחה‬ ‫כמו שאנחנו קיבלנו.‬
‫"תני לי להישאר בבית הספר,‬ ‫ואני מבטיחה לחזור ישר הביתה."‬
‫"אם תנסי לקחת אותי, קאל ואני נברח."‬
‫שלי הייתה מספיק חכמה לא לדבר על החלק הזה.‬
‫תקשיבי, מרגו, אני רק רוצה‬ ‫שהבת שלי תחזור הביתה.‬
‫היא אפילו לא יודעת על מייק ושרה פרנקלין.‬
‫לא חשבתי שראוי לספר לה דבר כזה בטלפון.‬
‫אבא של ג'ולייט היה ממש חולה אתמול,‬ ‫אחרי שכמעט הרגתם אותו.‬
‫גם אנחנו לא סיפרנו על זה לג'ולז.‬ ‫-אני רוצה שנכריז על הפסקת אש.‬
‫לפחות עד שהבנות שלנו יחזרו.‬
‫ודאי. גם אני.‬
‫הלוואי שזה היה כל כך פשוט.‬
‫זה באמת פשוט. כבר איתרתי‬ ‫שני שומרים חמושים בצמרות העצים.‬
‫ברור שאתם מוגנים.‬
‫אני ארסן את המשפחה שלי.‬ ‫רק אל תגרמי לי להיראות כשוטה.‬
‫אני לא אמעיט בערכך אם את לא תמעיטי בערכי.‬
‫מרגו, תמסרי דרישת שלום לאוליבר.‬
‫זה נראה מתוח.‬
‫הכול בסדר?‬
‫שכנה חדשה. היא שאלה‬ ‫על חנויות ברובע ההיסטורי.‬
‫חמוד שאת עדיין יוצרת קשרים עם בני אנוש.‬
‫אני מגלמת בת אנוש בחיים האמיתיים.‬
‫הם כל כך... שבריריים.‬
‫אם הייתי מפלצת מסוג אחר,‬
‫אולי הייתי תולש לסבסטיאן את הגרון.‬
‫בואו נתאסף, בבקשה.‬
‫מוכנה?‬
‫ג'ולז, זאת חברה שלך, סמאשלי.‬
‫הפחדתן אותי אתמול כשפרצתן לאולם.‬
‫אשלי?‬
‫חזרתי על השורות שלי, ופתאום נכנסתן.‬
‫אני ליידי מונטגיו, זוכרת?‬
‫"איה רומיאו?‬
‫הראית אותו היום?"‬
‫את יכולה לקחת אותי הביתה?‬
‫ניסיתי למצוא את הבית שלי,‬ ‫אבל אני כל הזמן הולכת לאיבוד.‬
‫אולי את יכולה להתקשר לטלפון שלי?‬ ‫גם אותו אני לא מוצאת.‬
‫הפחדתן אותי.‬
‫היי, מותק, תירגעי. תירגעי.‬
‫סליחה.‬
‫זה היה קל.‬
‫ג'ולז, תקשיבי לי, זאת לא אשלי שהכרת.‬
‫כבר לא.‬
‫שום דבר לא מרגיש נורמלי יותר.‬ ‫-את לא אשלי!‬
‫האירוסים מותנים בברכתה של מלכיית האזמרגד.‬
‫אנחנו רוצים שהיא תהיה‬ ‫הסמכות היחידה לקדש את הנישואין,‬
‫ושלה בלבד תהיה הסמכות להתיר אותם.‬
‫מושלם. יש רק נושא פתוח אחד, והעניין סגור.‬
‫הוכחה.‬
‫הוכחה לכך שגם אחרי מופע האימים‬
‫שהיה בטקס ההקדשה של ג'ולייט,‬
‫היוצרת היקרה שלנו לא כלואה‬ ‫בכלוב עצוב אצל צייד כלשהו.‬
‫שאת, דווינה אטווד, עדיין משמשת‬ ‫כשומרת של מלכיית האזמרגד.‬
‫לא. בהחלט לא.‬
‫בלי הוכחה, לא תהיה ברית נישואין.‬
‫טוב, אולי כדאי שלא תהיה ברית.‬
‫לבית סוג'ימוטו יש בן.‬ ‫-כן.‬
‫את מכירה את אקיו.‬ ‫טוב לב, יפה תואר, עשיר פי שניים ממך.‬
‫בקיץ שעבר הוא טס במשך 16 שעות מטוקיו,‬ ‫רק כדי להביא לאלינור זר אדמוניות.‬
‫את מעליבה אותי, דווינה.‬
‫הבקשה שלך מעליבה אותי.‬
‫בנים, תביאו את המשרתים.‬
‫אנחנו הולכים.‬
‫אמנם יש לך השפעה, לורטה,‬
‫אבל בלי המלכייה, לעולם לא תקבלי‬ ‫את הכוח שאת משתוקקת אליו.‬
‫אנחנו נניח שהנחשה האם נמצאת במקום בטוח.‬
‫ובצדק.‬
‫צאצאים.‬
‫נזדקק לשבעה.‬ ‫-חמישה.‬
‫אלא אם כן הראשונה היא בת, ואז שלושה.‬ ‫-ואם שלושת הראשונים יהיו בנים?‬
‫אז תמשיכו לנסות.‬
‫באחריותך להמשיך את שושלת אטווד.‬
‫אני מוכנה ללדת יורשים, אבל אני‬ ‫לא אחתום על חוזה על פיו אלד עשרה ילדים.‬
‫אני בטוחה שזה לא יקרה.‬
‫תפסיקי, עכשיו.‬
‫בואי נסכם את התנאים, נקבל את השלל,‬ ‫ונסתדר עם הפרטים אחר כך.‬
‫גברת דוונפורט, אני מבקשת בסך הכול‬ ‫שתהיה התאמה בין הציפיות שלנו לבין החוזים.‬
‫למה היא מדברת?‬
‫אף אחד במשפחה שלכן לא מכבד את הנהלים?‬
‫אלינור.‬ ‫-אמא, אני צריכה לדבר עם אבא.‬
‫ודאי.‬ ‫-תסלחו לי.‬
‫מרגו, יקירתי,‬ ‫המשיכי עם הפריט הבא על סדר היום,‬
‫ואני אלך לבדוק מה שלום אלינור שלנו.‬
‫ודאי.‬
‫זאת לא היא.‬ ‫-לא.‬
‫כבר לא.‬
‫אלוהים, את בסדר?‬
‫יש פה הרבה מהדם שלך.‬
‫החיסול הראשון שלי.‬
‫זה החיסול הראשון שלי.‬
‫את בסדר?‬
‫אני... לא הייתה לי בעיה עם הדם של נואה,‬
‫אבל הדם שלך...‬
‫זה לא טוב.‬
‫אני יודעת. אבל את לא רוצה לפגוע בי.‬
‫גם את זה אני יודעת.‬
‫ברור.‬
‫בסדר.‬
‫בואי נעביר את הגופה לפני הצלצול.‬
‫אני נאבקת על מעמדנו.‬
‫אז כדאי שתפסיקי עם ההתנהגות הילדותית‬ ‫ותמלאי את חלקך כמובטח.‬
‫התחרטתי, סבתא.‬
‫אני לא עוברת לטורונטו כדי לסרסר ברחם שלי.‬
‫אז את חסרת תועלת,‬ ‫בדיוק כמו אחיך המופרע ואחותך האנמית.‬
‫היי, התחרטת.‬
‫כן.‬ ‫-יופי.‬
‫לאן הלכת?‬ ‫-לשום מקום, לא יודע.‬
‫אני מנסה פשוט... או משהו.‬
‫תספרי לי מה קרה.‬
‫אלינור.‬ ‫-דווינה.‬
‫היא סיימה. בבקשה, אל תתעקשי.‬
‫אתה לא בעמדה שמאפשרת לך לדרוש ממני משהו.‬
‫אלינור, כל המשפחה חסרת התועלת שלך...‬
‫נמאס לי מזה שאת מעליבה‬ ‫את המשפחה שלי. היא סיימה.‬
‫נראה שהגנים הנחותים שלה ניצחו.‬
‫אני לא יכולה לנשום.‬ ‫-דווינה, זה נגמר. את חייבת לוותר.‬
‫אני השומרת של מלכיית האזמרגד,‬ ‫ואתה תתייחס אליי...‬
‫כמו שמגיע לך שיתייחסו אלייך.‬ ‫תעופי מהבית שלי, עכשיו!‬
‫הצלתי את החיים חסרי הערך שלך,‬ ‫ואתה תתייחס אליי בכבוד.‬
‫וגם את.‬
‫חצי ממך הוא מבית אטווד.‬ ‫הגיע הזמן שתתנהגי בהתאם.‬
‫לא!‬
‫להתרחק! נא להתרחק!‬
‫הזומבי הראשון שלי.‬
‫תבדקי את הגופה.‬
‫ג'ולייט, תבדקי את הגופה.‬
‫לא יכולנו לעשות את זה‬ ‫לפני שסחבנו את כל הכובד שלה?‬
‫כשהגופה של נואה תימצא, כולם ידעו.‬
‫המפלצות חזרו.‬
‫את צריכה ללכת.‬
‫את חייבת להילחם בזה.‬ ‫-אני מנסה.‬
‫את יודעת שזה לא יהרוג אותי.‬ ‫-את זוכרת את הדבורה?‬
‫שהייתה על הכתף שלי.‬ ‫כשהזמנת אותי למסיבה של נואה.‬
‫חשבתי שגם את מפלצת.‬
‫אבל אז הרמת את הדבורה הקטנה,‬ ‫ואמרת לי להביע משאלה.‬
‫זה לא מה שמפלצות עושות.‬
‫לא הסכמת לפגוע בדבורה, ואת לא תפגעי בי.‬
‫פשוט תלכי. עכשיו!‬
‫משפחת דוונפורט מאבדת את הסבלנות.‬
‫מה בשם לילית?‬ ‫-אהובתי...‬
‫דווינה, היא...‬
‫היא הגזימה. היא...‬ ‫היא לא הפסיקה להעליב את המשפחה שלנו.‬
‫היא תקפה אותי פיזית.‬
‫היא ניסתה לגרור את אלינור למטה.‬ ‫היא פשוט הגזימה.‬
‫איפה אמא נמצאת?‬
‫אני... אכלתי אותה.‬
‫אתה אכלת את אמא שלי?‬
‫כן.‬
‫אפילו לא ידעתי שזה אפשרי.‬
‫מרגו, את נטשת אחד מבני מינך בחתונה,‬
‫ויתרת על כל מה שהיה לך,‬ ‫כי התאהבת בי, בבן אנוש.‬
‫אפילו כשחליתי, החלטנו שתמירי אותי,‬ ‫כדי שלא ניפרד לעולם.‬
‫עד כדי כך אהבנו זה את זו.‬
‫בנינו ביחד חיים מדהימים.‬
‫את ואלינור וג'ולייט, מבחינתי אתן הכול.‬
‫ואני לא מוכן לסבול התקפה‬ ‫משום סוג נגד אף אחת מכן.‬
‫תגידי למשפחת דוונפורט שהתחרטנו.‬
‫האירוסים מבוטלים.‬
‫הם יכולים ללכת.‬
‫את בטוחה?‬
‫כשומרת בהמתנה של מלכיית האזמרגד, ההחלטה...‬
‫בידייך.‬
‫תודה, אמא.‬
‫המוות הולך אחרייך לכל מקום.‬
‫אוליבר, תעזוב אותה!‬
‫הם הרסו לנו את הזומבית.‬
‫אתה הרגת את אשלי?‬
‫היא חזרה לבית הספר רקובה ומבולבלת.‬
‫איך יכולת?‬ ‫-עשיתי את זה בשבילך.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-אני פה כבר חודשים.‬
‫ראיתי את מרגו קונה‬ ‫כמוסות דם בסמטאות אפלות.‬
‫ידעתי שהן לא בשביל אלינור,‬ ‫אז הבנתי שאת לא אוכלת.‬
‫אני בטוח שהיית רעבה.‬ ‫גם אני הייתי שם. רציתי לעזור לך.‬
‫אז הלכתי למסיבה.‬
‫מצאתי מטרה קלה.‬ ‫כיביתי את האור והשארתי לך מתנה.‬
‫חשבתי שאם תראי את כל הדם הטרי הזה‬ ‫נשפך ממנה, התאווה שלך תנצח.‬
‫ואם היא כבר מתה,‬ ‫למה לא להפוך אותה לזומבית?‬
‫חוץ מזה, כרמן הייתה‬ ‫צריכה כבד אנושי בשביל שיקוי.‬
‫תודה, מותק.‬
‫אתה אומר שאתה רוצה לעזור לי?‬
‫ניסית להכריח אותי לנשוך, בדיוק כמו אלינור.‬
‫אני ממש לא כמו אלינור.‬
‫זאת הייתה היא.‬
‫אותה ראינו במסיבה של נואה.‬
‫ואותה ראינו אתמול בכביש.‬ ‫-יש לך זיכרון ממש טוב.‬
‫את גם חייבת לנו זומבית.‬
‫כן, את תהיי תחליף ראוי.‬ ‫-היא לא תהיה תחליף לכלום.‬
‫תברחי. הוא לא יפגע בי.‬
‫לכי מפה.‬ ‫-לא, אני לא משאירה אותך לבד.‬
‫מותק, אתה לא רואה?‬
‫אחותך מאוהבת.‬
‫בבקשה. את חייבת ללכת, קאל.‬
‫קאל, אני מתחננת.‬
‫בלתי אפשרי להיות מחוסנת‬ ‫בפני הטירוף של אהבה ראשונה.‬
‫חיבור שהוא גזירת גורל.‬
‫רק ככה אני יכולה להבין את זה. אבל כל דמעה,‬
‫כל פעימה שהוחמצה, התשוקה, הכאב,‬ ‫בסוף הכול משתלם.‬
‫למה חזרת?‬
‫חשבתי שכבר לא תשאלי.‬
‫אני רוצה את הראש היפה של אלינור על יתד.‬
‫אני לא יודע מה אמרו לך,‬ ‫אבל ההורים שלנו זרקו אותי בגלל אלינור.‬
‫כאילו שאני אשפה.‬
‫הם נתנו לי למות.‬
‫אני רוצה שהיא תשלם על חטאיה, ואת תעזרי לי.‬
‫השתגעת?‬ ‫-לא.‬
‫מה אם נוכל... להפוך אותך לילדה אמיתית?‬
‫יש כישוף בשביל זה.‬
‫תעזרי לי לחסל את אלינור,‬ ‫ואת וקאל תוכלו לחיות באושר ובעושר.‬
‫בלי התחייבויות. אני מבטיח.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬