СЕРІАЛ NETFLIX
ПЕРША ЗРАДА
«Найкращий мед набридне скоро, бо надто вже солодкий,
Чим краще смакує, тим гірший апетит.
Люби помірно — любитимеш найдовше».
«Ромео і Джульєтта», Акт II, Сцена 6.
«Люби помірно»?
Шекспір справді вірив, що можна контролювати силу кохання?
Наче ваші почуття можна налити в чашку
до визначеної позначки.
Аполлоне.
Не заходьте в останню. У когось там серйозна вечірка.
Аполлоне?
-Тео. -В ім'я Ліліт.
Що з ним сталось? Тео, отямся!
-Він тебе не чує. -Тео.
Що з ним сталось?
Я не знаю. Не пам'ятаю.
Що це значить? Що сталось з Тео?
Кажу тобі, я не пам'ятаю.
Чорт.
МАМА: ПОДЗВОНИ НЕГАЙНО!
Твої батьки тебе шукають.
Твоя мама дзвонила моїй. Сказала, що я була у вас.
Наші серця ведуть нас.
Обов'язок та здоровий глузд керують нами.
Що?
Вирішив пригадати обітницю Гільдії, Аполлоне?
Так, Каліоппо.
Бо не знаю, що ще робити.
Наші серця ведуть нас.
Обов'язок та здоровий глузд…
Вам треба забиратись звідси.
Поліція досі тебе шукає.
Через наказ йти в укриття будь-кого можуть зупинити на вулиці.
-Мій брат. -Знаю, що слів немає.
Знаю, що нічого не можу зробити.
Телефон буде завжди зі мною.
-Гаразд. -Йдіть.
Я за вами.
ЗУПИНКА СЕРЦЯ 23
Що ми скажемо?
Я їм скажу.
-Вони мають почути правду від мене. -Яку правду, Аполлоне?
Тео помер.
І я в цьому винен.
-Це єдина важлива правда. -Це безглуздо.
Якщо ми скажемо, що Тео помер,
вони негайно спитають, як це сталось. А ти не пам'ятаєш.
Послухай. Стривай.
Він був великий.
Мав міцні м'язи
і схопив мене за шию. Я такий: «Добре, ти сильний».
-А потім він мене кинув. -Я це вже чув.
Тато щойно питав, чи може він з'їсти твій стейк.
-Правильно, хто впав, то пропав. -Так.
Брате, я розповідав мамі з татом,
як ти врятував мене під час нападу на вампірів.
-Що? -Він каже,
що ви вдвох знищили якогось вампіра-бодібілдера.
Так, того хлопця.
Він був здоровий як бик.
Каллі, тебе там не було, але його ікла були як бивні.
Я живий лише тому, що Аполлон прикривав мене.
Гаразд.
Каллі? Ти ніколи не називав так мене раніше.
Ніколи.
Скажи, що ти сказав йому наостанок?
Я не пам'ятаю.
«Я не пам'ятаю». Годі вдавати скромність.
-Ти знаєш, що сказав. -Ну ж бо.
«Ти приймав допінг, кровопивце?»
Гаразд, трохи домашніх справ.
Та вампірка, яку ти не збиралась більше бачити,
повідомила мене, що ти в неї дома, і Паоло заїхав за тобою.
Потім подзвонив окружний прокурор Саванни.
Ти більше не підозрювана у справі Кука.
Корисно мати зв'язки.
Гільдія цього не зробила б, якби вони нам не довіряли.
Думаю, у нас все добре.
Але навряд би було добре, якби він не забрав монстра звідси.
Але це не значить, що вона взагалі мала сюди приходити.
Ти в нормі, Тео?
Так, невеличка печія.
Впевнений?
Так, я лише піду трохи полежу. Перепрошую.
Скажеш, якщо захочеш, аби я тобі щось принесла.
-Добре? -Добре.
Цей хлопець може впоратись з вампіром і не може з печією?
Люба, передай мені печиво.
Боже мій.
Якщо ти мені довіряєш, я отримаю те, що нам треба.
Якого біса, котеня, ти майже вдарила мою машину.
Можливо, варто було.
Хтось голодний та злий.
Ти харчувалась сьогодні?
-Де ти це знайшла? -А де ти це лишила?
Полегше з допитами, Себастіане молодший.
У мене була чудова вечеря,
і твоя роздратованість не має зашкодити моєму травленню.
Я задала питання і хочу отримати відповідь.
-Елінор! -Джульєтто!
Гаразд.
Я втомлена, спітніла і мені потрібен душ.
Але якщо ти хочеш щось сказати, я тобі дозволяю.
Каліоппа у розпачі.
І я не здатна поліпшити її стан.
Ти знала, як багато вона значить для мене, і все одно вдарила по її сім'ї.
Вона від цього ніколи не відновиться.
Вся сім'я Бернсів від цього ніколи не відновиться.
А як щодо власної сім'ї, Джульєтто?
Її родичі намагались вбити мене,
але ти так зациклена на тій дівчині,
що тобі байдуже щодо рідної сестри.
Неважливо як високо ти злетиш,
скільки життів ти знищиш, шкодувати про це ти не станеш ніколи.
Наче в тебе абсолютно відсутнє…
В ім'я Ліліт, я так втомилась
від цих розмов з тобою про моральні орієнтири.
Ми родові вампіри.
Ми не підкоряємось правилам. Ми їх встановлюємо.
Ти на диво сентиментальна поміж нас,
а я така, якими ми маємо бути.
Дійсно ти нічому не вчишся,
-і я втомилась від спроб тебе навчити. -Ясно.
Та мить, коли королева маніпуляцій
переконує свою жертву, що проблема у ній.
Не цього разу. Правда лишається правдою. Я так втомилась від цього.
Я така дурепа, що так довго цього не бачила.
Ти бездушна вбивця, і між нами все абсолютно скінчено.
Добраніч.
І забирайся.
Хочеш гратись в правду, доки не стане боляче?
Ніхто з нас: ні ти, ні я, ні наш тато, рана якого досі кровоточить,
ні ті брати Бернс, не опинились би у цій ситуації,
якби ти висмоктала усю кров з тієї дівчини, коли мала можливість.
Або, враховуючи твоє боягузтво, просто трималась би подалі від неї.
Все, що сталось з усіма нами,
сталось через твої помилкові дії.
Кров Тео на твоїх руках.
І хоч, наскільки я можу судити,
один з Бернсів поза грою, лишилось ще четверо.
Я тебе за це ніколи не пробачу.
Краще сподівайся, що я пробачу тебе.
Не віриться, що ти не хочеш.
Я просто не голодний.
Піду подивлюсь, як там Тео.
Насправді…
ми хочемо поговорити з тобою.
Любий, залиш нас наодинці з твоєю сестрою?
Але я ще не закінчив їсти, тому…
Але щойно ти сказав, що ти…
Добре, тоді їж. Ходімо, Кел.
Ми стурбовані, і, вочевидь, ти на межі,
тому у нас виникли підозри.
Припускаємо, що це якось пов'язано з тією вампіркою.
Не пов'язано. Просто у мене є над чим подумати.
Каліоппо, у цьому домі сказано занадто багато брехні,
і мені урвався терпець. Ось такі у нас справи.
Гільдія очистила твоє ім'я, але вони досі стежать за нами.
Ми помітили дві машини, що проїздили біля дому.
-І знаємо, що це вони. -Нові правила.
Виходиш з дому лише в супроводі одного з нас.
Ми дамо тобі новий телефон.
Вечором повернеш старий.
Дякую за вечерю, мамо.
Будь ласка, синку.
Ходімо.
Кел, перебування поруч з нею загрожує усій нашій сім'ї.
І оскільки ритуал, вочевидь, не розлучив вас,
ми мусимо робити те, що мусимо.
Добре. Так, я розумію.
Домовились.
Я можу бути вільна?
Так.
І завжди залишай двері своєї кімнати відчиненими, аби ми могли тебе бачити.
Поки не поїдемо з цього міста.
Добре, лишатиму.
ПОЛІЦІЯ
СПЕЦНАЗ
Руки вгору, негайно!
Себастіане?
Перепрошую, що відбувається? Ви не можете входити в мій дім.
Перепрошую. Хто тут головний?
Хто… У вас є ордер?!
-Де ваш ордер? -Тато!
-Забирайте її. -Де ваш ордер?
-Елінор! -Руки вгору!
Я окружний прокурор Саванни,
ви не можете входити в мій дім без ордера! Елінор!
Не опирайся і не кажи ні слова!
Я подзвоню адвокатові. Ти будеш вдома за годину.
Може, він не був мертвий?
Він був мертвий.
-Мене знудить. -Що ви робите?
Якого біса?
Тео?
Тео!
-Допоможіть… -Ні!
Джеку!
Боже мій. Синку, все добре…
Джеку!
Синку! Будь ласка.
Ні!
Джеку!
Відпустіть мене! Припиніть!
-Відпустіть. -Ні.
Тео, припини опиратись. Припини!
Припини опір. Будь ласка!
Обережно. Не пораньте його.
Тео.
Прошу, допоможи мені зрозуміти, як це, дідько, з тобою сталось.
Якщо хтось з вас щось знає, скажіть негайно.
Ми не знаємо.
Кел, подивись на мене. Доню.
Йди нагору. Добре? Тобі не варто бачити брата таким.
Ні, їй варто.
Хай бачить, якими насправді є вампіри.
Нащо їй триматись подалі від вампірки, здатної блукати вдень.
Він її брат, Джеку.
Ні, не брат.
Тато.
-Вже ні. -Чому ти так кажеш?
-Мамо, ні! Чому ти так кажеш? -Ходімо зі мною.
-Ходімо, все добре. -Мамо, ні. Він помиляється.
-Прошу, роби, що каже мама. -Тео!
-Тео! Мамо… -Доню, пішли.
-Кел! -Він помиляється.
-Тео! -Кел.
-Тео! -Пішли.
Міс Фейрмонт…
Ні. Адвоката.
Впевнені, що не хочете говорити зі мною?
Певно, зараз ви скажете,
що зараз слушний час, якщо мені є що розповісти.
І насправді мені є що розповісти.
Плями соусу на вашій краватці ідеально гармонують
з тими, що лишились у вас на зубах.
Уявляєте життя за гратами?
Дуже довге для такої гарної юної дівчини.
На щастя для мене, я цього ніколи не дізнаюсь.
Ставлю долар, що це мій адвокат.
Нарешті.
На сьогодні все, детективе.
Сподіваюсь, з моєю клієнткою поводились добре.
Адвокате.
Адвокат.
Вона запросила адвоката, вимикай.
Ти ж не скажеш: «Я протестую»?
Чи щось не менш зухвале?
Я протестую проти твого неохайного волосся,
твоєї огидної присутності та твоєї дурної посмішки.
Джульєтта слабка, але я не вірю, що вона дозволила тобі вплутати її.
То так думаєш?
Вона не могла це вигадати сама.
Ось де твоя фатальна помилка.
Твоя надмірна самозакоханість змушує тебе недооцінювати інших.
Ти розбила їй серце.
Дала привід ненавидіти тебе. Привід знищити тебе будь-якими засобами.
Що вона і зробила.
Я намагалась перетворити мою молодшу сестру у гідну спадкоємицю.
Так само, як матір виховала мене.
Поранені тварини небезпечні,
особливо, якщо їм відомо, де ключ до твоєї шафки вбивці.
Пам'ятаєш м-ра Гріна?
Я любив його.
Я просив маму…
Марго…
…принести його додому.
Мені було два роки.
Але ти ненавиділа його.
Його акваріум смердів.
Не віриться, що досі це пам'ятаєш.
Ти серйозно хочеш звинуватити мене у смерті твоє дурної черепашки?
Це якийсь новий рівень токсичної маскулінності, Олівере.
Ні, це я вбив черепашку.
Власними руками п'ятирічної дитини.
За допомогою моєї сестри-близнючки, маніпулятивної та злої від народження.
Але не треба забувати про нашу вожату в таборі на ім'я Стефані.
А потім була наша добра лікарка Дебора.
Ти сказала: «Висмокчи з неї кров,
і більше не доведеться приймати ці гидкі таблетки».
Інакше не було б твого першого вбивства.
-Будь ласка. -Ти соціопатка.
Змусила усіх повірити, що я злий.
А насправді це була ти.
Я провів багато часу у вигнанні, намагаючись відповісти на питання:
-«Чому?» -Ось на чому ти зосередився?
Яка втрата п'ятьох хороших років життя.
А міг би закінчити юрфак.
Так.
Можеш відповісти, Елінор?
Мені дійсно треба знати.
Ти справді хочеш знати?
Справді.
Просто так захотілось.
Коли тато дізнається, що ти тут…
Перепрошую?
Ти сказала "тато"?
Елінор, тобі дійсно треба було бути більш уважною,
коли вони відправляли мене в Прагу.
Дозволь вгадати.
Тато сказав мовчати, аби зберегти репутацію сім'ї.
А мама сказала, що все буде добре. Правильно?
Вони мене тут не кинуть.
Вони вже кинули.
У нас матріархат,
і немає нічого важливішого, ніж захист репутації
наступної Берегині Малкії.
Мені буде приємно бачити, як ти згориш.
Джеку.
Любий.
Зроби мені ласку і відійди від шафки.
Чому?
Ти змушуєш мене нервувати.
Як можна бути такою спокійною, коли наближається кінець світу?
Я не можу дозволити собі іншого.
Нам завжди вдавалось так рішати проблеми.
Коли один слабшає, інший підтримує.
І хто з нас зараз слабкий?
Хтось має переконатись, що ти не використаєш нічого з цієї шафи
проти нашого сина.
Мені буде значно краще, якщо ти сядеш.
І ми зможемо все з'ясувати.
Немає що з'ясовувати.
Мій син, моя кров…
не може бути цим.
Я не можу це витримати.
Я не розумію, що це значить, Джеку.
Ти не можеш це витримати. А що ще нам залишається?
-Ти знаєш, про що я. -Я нічого не знаю,
бо не існує способу тобі щось зробити…
-Я маю його знищити, Таліє. -Ти не вб'єш нашого сина.
Вампір, якого ми замкнули у підвалі, вже не мій син.
-Як і той монстр, який його вкусив. -Він досі Тесей Бернс, Джеку.
Якого назвали на честь твого діда та прапрадіда.
-Він не може жити у цьому домі… -Через мій труп.
Ось.
Ти змусив мене це сказати.
Ти вб'єш нашого сина лише через мій труп.
Ти виснажений.
Може, тобі краще піти спати.
Ми втратили двох наших дітей. Не хочеться мені спати.
Ми їх не втратили.
Олівер як завжди. Я завжди сподівалась, що він зміниться, і Елінор…
Може, в'язниця стане корисним досвідом.
Нащо їй сідати у в'язницю?
Вона не лише вбиває для розваги, але і користується даром стирати пам'ять,
що ми забороняли мільйон разів.
Мушу сказати, ти на диво спокійна як для жінки,
донька якої поставила нас під загрозу в обох наших світах.
Вона цього не зробить.
Чому ні?
Справа у ставленні Елінор до влади.
Вона хоче бути Берегинею так сильно, що не наважиться знищити відділ поліції,
щоб її не вигнали з клану за ту увагу, що це приверне.
Пам'ятаю, як твоя мати кричала, що ти пошкодуєш,
якщо матимеш дітей зі створеним тобою вампіром.
Може, це не була просто лють, а вона щось знала.
-Що наша кров не має змішуватись. -Гей.
Це звичайне базікання. Вона ханжа.
Була.
Ми проявляємо почуття по-різному,
але я люблю наших дітей, Себастіане.
-Усім серцем. -Але твій основний обов'язок...
стосується Смарагдової Малкії.
Мені це відомо. Берегиня присягається віддати життя
аби захистити матір-змію.
Елінор була наступною Берегинею, і це не вберегло її від необачності,
тому, думаю, їй варто трохи посидіти.
А інші сім'ї родових? Як ми це пояснимо?
До засідання ради в Будапешті ще пів року.
У нас досить часу, аби вигадати
переконливу причину щодо зникнення Матері.
А до цієї миті… ми сфокусуємось на Джульєтті.
Вона - наш промінь надії.
Вона не хоче нашого життя, люба.
Захоче, щойно забуде ту дівчину-мисливця.
І вона забуде.
Підліткове кохання не триває довго.
Наше триває.
Ось чого я хочу від тебе у наступну тисячу років.
Лише тисячу?
Ти обіцяла мені вічність.
Як невчасно.
Щось пізно для доставки.
Що відбувається?
Вартовий родових.
Він приніс це.
«Цим повідомляємо, що Рада родових
ставить під сумнів стан здоров'я Берегині Малкії, Давіни Етвуд.
Як наступна в родоводі берегиня, ви маєте обов'язково з'явитись
перед Радою в перший понеділок після молодика».
Це за два дні.
Добре, не панікуємо. У нас є два дні, аби щось вигадати.
Що тут в біса вигадаєш?
Рада родових сумнівається у належному стані Берегині,
а я сумніваюсь, що вона прийде захистити себе, враховуючи, що ти її з'їв.
Тримайся подалі від мого сина!
Тобі боляче?
Дурне питання.
Це я винен.
Це я зробив з тобою, я просто…
Хотів би я згадати чому чи як, але я не можу.
Вибач.
Ну ж бо, думай, Аполлоне.
Зосередься.
Пам'ятаю, що теревенів з Елінор.
Але я був тверезий.
Я зробив лише один ковток.
І я би спробував допомогти тобі. Знаю, що я би спробував.
Вона якось тут причетна.
Ти мене чуєш?
Тео, відпусти мене!
Ти хочеш мене вбити?
Зроби це. Вбий мене!
Я заслужив на смерть. Це через мене з тобою це сталось.
Вибач. Продовжуй.
Вибач.
Тео, не роби цього! Тео!
Тео!
Чорт!
Тео!
Чекай.
Тео, зупинись!
Тео, я не хочу битись з тобою.
Тео, це не ти. Я не хочу битись з тобою.
Прощу, зупинись, поки ти не постраждав.
Боже.
Стривайте.
Чекайте.
Будь ласка.
Він не винен. Він спантеличений.
І він голодний.
Він щойно перетворився.
-Це з ним зробила твоя сестра. -Я можу йому допомогти.
Як монстр може допомогти?
-Нічого, якщо я підійду? -Геть нічого.
Для нового вампіра усі звуки занадто гучні.
Жага крові здається невгамовною.
Неможливо думати, доки він не нап'ється від того…
хто зробив його вампіром.
Кел.
-Ти це зробила? -Ні.
-Ти обернула мого брата?
-Можеш піти зі мною… -Вибач.
-Кел, я можу пояснити… -Що, Джульєтто?
Що ти можеш мені сказати?
Він попросив допомогти.
Допоможи мені.
Я намагалась випити усю його кров, аби він міг померти з гідністю.
Сподіваюсь, ти помер з миром.
У смерті Тео винна Елінор.
Я лише хотіла виправити ситуацію. Наскільки було можливо.
Наскільки було можливо? То ти думала, що рятуєш його?
Ні. Я не знала, що я зробила.
-Я би ніколи… -Ти обернула мого брата в монстра.
Ось що ти зробила.
І ти знала, що він тебе цього не просив.
Тож годі грати в невинність.
«Я не знала, хто я така, я не знала, як це працює». Лайно!
Коли ти вп'ялась у нього своїми іклами,
ти знала, що можеш його обернути. Так чи ні?
Продовжимо. Знаєш, що ще правда?
Ти зробила його тим, кого його вчили ненавидіти та кого тренували вбивати.
Таким самим, який вбив його матір.
-Не тобі було це вирішувати. -Ні.
Я знаю і вибачаюсь за це.
-Твоє вибачення не поверне мого брата. -Я знаю.
Тоді чому ти досі стоїш тут?
-Будь ласка. Йди геть. -Кел.
-Негайно. -Кел, не роби цього!
Ти даси Елінор те, чого вона хоче, чого вони усі хотіли — розлучити нас.
Думаєш мене турбує, чого хоче твоя сім'я?
Поясню тобі максимально просто.
-Тримайся подалі від мене. -Я кохаю тебе.
І знаю, що ти кохаєш мене.
Я не вірю, що ти ось так зможеш відкинути свої почуття.
Повторювати більше не буду.
Можеш проштрикнути мене, якщо тобі буде краще.
Але ти знаєш, що я не помру.
Це правда.
Ти у нас дуже особливий монстр.
Але я витрачу решту свого життя, аби з'ясувати,
як вбити тебе і усіх родових — таких, як ти.
Мені шкода.
Мені дуже шкода.
Хай бачить, якими насправді є вампіри.
Нащо їй триматись подалі від вампірки, здатної блукати вдень.
Я маю його знищити!
Іншого варіанту не існує.
Ми вб'ємо його вночі.
Тато, будь ласка. Чекай, я…
Дай мені стрічку.
-Швидше. Дай мені стрічку. -Тато…
-Ні! -Я не хочу це чути.
Чудовисько, схоже на те, що вбило його матір.
Ми з Тео пообіцяли одне одному, що помстимось за її смерть.
Ми говорили про те, яку зброю ми б використали.
Ми збирались відсвяткувати.
Відкоркували б на її честь
пляшку віскі 16-річної витримки.
Джеку, наш син хворий.
Мій син.
Мій син… якого я люблю усім серцем,
не захотів би так жити.
Якщо я дійсно люблю його, то мушу вбити потвору, яка оволоділа його тілом.
Я мати Тео, Джеку.
Я мати Тео, Джеку!
Я ростила його з семи років.
І я не можу стояти осторонь, коли ти віднімаєш мою дитину.
Аполлоне, прошу, допоможи твоєму батькові
зрозуміти, що ми не вб'ємо твого брата.
Будь ласка.
Прошу.
Я не хочу жити в світі без мого брата.
Але мій брат помер.
Тато має рацію.
Джеку, ми завжди знаходили спільну мову.
Завжди.
Тож я не знаю. Може, я помиляюсь.
Якщо ти скажеш, що я помиляюсь, що ти дійсно в це віриш,
-я підтримаю тебе, але моє серце… -Годі.
Добре.
Вибач.
Я люблю тебе, і мені ніколи не буде добре без тебе.
Брати Бернс назавжди, так?
Брати Бернс назавжди. Гаразд? Вибач.
Мені треба попрощатись, а потім я хочу зробити це сама.
-Ні, я не дозволю. -Так.
Не поспішай. Лише ти та він.
А потім ми зробимо це разом.
Гаразд.
Гаразд. Разом.
Гаразд.
Ти для мене все.
З першого погляду…
я тебе полюбила.
Я буду поруч, вийду я заміж за твого тата чи ні.
Знаєш, чому?
Бо я люблю тебе… усім серцем.
Усім серцем.
Чорт.
Що ти зробила, Таліє?
ТАЛІЯ ВИКЛИК…
Привіт. Це голосова пошта Талії. Залиште повідомлення після сигналу.
Акт II, сцена 6, Чернець Лоренцо попереджує Ромео,
що буйні радощі й закінчуються буйно.
-Джульєтто! -«Тому люби помірно».
Тепер я це розумію.
Моє кохання надто сильне.
Якби я не зустріла Джульєтту Фейрмонт,то, може, я би кохала помірно.
Якби я не зустріла Каліоппу Бернс, то, може, я би кохала помірно.
І ніколи б не відчувала такого болю.
Гаразд. Ходімо. Все добре.
Ні. Все добре.
Ходімо.
Ти завжди будеш моїм сином.
Не зважаючи ні на що.
Ти завжди будеш моїм сином.
Добре?
Я знаю, що ти маєш харчуватись, але не кривдь нікого, гаразд?
Будь ласка, будь обережним. Ти тренований воїн.
Знаєш, як турбуватись про тренованих воїнів?
І не забувай, що в серці ти людина.
Гаразд?
Мій синочку.
Дякую за це, Олівере.
Ви найкраща мама, яку я зустрічав, м-с Таліє.
Я радий допомогти хоч якось.
Це мій син.
Ти мене чуєш?
Він в гарних руках.
Все гаразд. Вітаю у новій сім'ї, брате.
Після тебе.
Я повернувся в Саванну з однієї причини, Тесею.
Аби зруйнувати кілька життів.
І як ти бачиш…
Я привів з собою друзів.
Ти, я і ця жінка…
будемо керувати цим містом.
Переклад субтитрів: Всеволод Іващенко