‎Din episoadele anterioare…
‎Dacă aflu ce știa Danielle,
‎poate mă ajută să evit închisoarea.
‎- Vrem s-o aduci. ‎- Bine.
‎Crezi că a criptat un mesaj într-un dans?
‎La naiba. Poliția.
‎Destul!
‎Ești atât de absorbit de muncă!
‎Mi-ai luat sursa și prietenul ‎și l-ai transformat într-o țintă sigură.
‎O să-l omoare după gratii.
‎UN SERIAL NETFLIX
‎…călcat în picioare pe pakistanez. ‎Mi-au mai dat șase ani.
‎Apoi am făcut o gaură.
‎Am jupuit-o direct de pe fața javrei.
‎Direct de pe față. Am jupuit-o.
‎I-am jupuit fața.
‎Îmi trebuie pantofi.
‎- Îmi trebuie pantofi. ‎- Am destule probleme.
‎Îmi trebuie niște afurisiți de pantofi.
‎I-am jupuit fața.
‎Am apucat-o și am jupuit-o.
‎Ești nerăbdător să revii în celulă? ‎Nu trebuie să fiu aici.
‎Te pot acuza de trei omoruri. ‎Raportul meu arată grozav.
‎Am venit doar… să vorbim.
‎Manyak.
‎Da, ‎manyak.
‎Asta a apărut pe site-ul ebraic ‎când am căutat „dobitoc”.
‎Am dreptate?
‎„Muist”.
‎Deci și voi folosiți cuvântul în Israel?
‎O lume plină de bărbați…
‎prea proști s-o considere un compliment.
‎O să mori în închisoare, Segev.
‎Mai devreme decât crezi.
‎Și ce naiba înseamnă asta?
‎Vreau să aflu toată povestea.
‎Trebuie să recunosc, ‎te găsesc interesant, omule.
‎Dar procurorul va spune că niște ‎israelieni smintiți au tras focuri în club
‎și au fost prinși ‎într-o reglare de conturi între bande.
‎Tu și amicul tău puteați să părăsiți țara,
‎să plecați în Israel după eliminarea ‎ucigașilor soției tale.
‎De ce ați rămas?
‎De ce să așteptați?
‎Ce vrei de la mine?
‎Încerc să mă destind, ‎manyak.
‎M-ai prins. Ai dovezile. ‎O să obții condamnarea.
‎Dacă vrei dreptate, fă-ți datoria ‎și întreabă-mă cum a murit soția mea.
‎Află cine a ucis-o de fapt.
‎Spune-mi ce naiba se întâmplă.
‎- Spune-mi ce nu știu. ‎- Îmi dai drumul?
‎Atunci, ce rost are?
‎Tu și Harel păreți ucigași în serie.
‎Se întâmplă să știu că are un fiu.
‎Dacă așa vrei să-și amintească tatăl, ‎atunci așa să fie.
‎Ai vorbit cu Naomi Hicks?
‎N-o cunosc.
‎Cred că putem face asta.
‎Sau…
‎mă lămurești tu.
‎Acum.
‎Cadavrul din cimitirul de mașini.
‎Nu l-ați putut identifica, nu?
‎Nu încă.
‎Nu veți putea.
‎Au fost cei de la Mosad.
‎L-au ucis pe Ron, vor încerca să mă ucidă ‎și pe mine.
‎Aici. În curând.
‎Vorbește. Să n-o apucăm pe un drum ‎fără întoarcere…
‎Taci naibii din gură.
‎Nici măcar n-ai șters mesajele.
‎Ce naiba te-a apucat?
‎Stai jos și taci. ‎Pe următorul ți-l trag în genunchi.
‎Mosad recruta programatori C++
‎incontinenți, sau au avut noroc cu tine?
‎Lasă telefonul și vorbește cu mine.
‎Ce ai putea să-mi spui?
‎Ți-ai trimis mesaje ‎de pe telefonul meu, nemernicule.
‎Ce aveai de gând?
‎Să-i ajuți s-o bată pe iubita ta gravidă ‎ori doar să te uiți?
‎Tali, nu vezi ce se întâmplă?
‎Am folosit mesajele să te achit, ‎să știe ceea ce nu știi.
‎M-am implicat ca să te protejez…
‎Sigur, nu, înțeleg.
‎Mă iubești. Voiai să mă ajuți. ‎Hormonii îmi întunecă mintea.
‎După ce trece, poate ne cumpărăm ‎un locșor în Galileea,
‎deschidem o brutărie, întemeiem o familie.
‎Chiar te iubesc.
‎Altfel, i-aș fi lăsat să te salte.
‎Gândește-te. Putem îndrepta lucrurile.
‎Vreau să fac parte din viața ta.
‎Vreau să fiu în viața ta. ‎În viața noastră.
‎Ți se subțiază vocea când minți.
‎Ești bine?
‎Tali?
‎Ridică-te.
‎Plecăm.
‎Ai scris asta fără a-i spune ‎redactorului-șef la ce lucrezi?
‎Citești măcar, Karina?
‎E mai mult decât moartea acestei femei.
‎Adică motivul uciderii?
‎Încă încerc să clarific. ‎Trebuie să vorbesc cu diverși.
‎De ce îmi spui acum?
‎Pentru că…
‎Dacă nu public articolul,
‎îl vor ucide pe amicul meu, ‎așa cum i-au ucis soția.
‎Ar da bine ca titlu.
‎- Karina, ai un e-mail. ‎- Imediat.
‎Unde e acum amicul tău?
‎În arest. Are rechizitoriu ‎în 30 de minute.
‎Du-te. Mă apuc de citit. ‎Îmi trebuie notițele și dosarele tale.
‎Trimite imediat juriștii. ‎Să aștepte în sala de ședințe.
‎Ai făcut treabă bună. Voi face tot ce pot.
‎Dar trebuie aprobat de sus.
‎Înțeleg, dar ne presează timpul.
‎Dacă are loc o confruntare, s-o avem acum.
‎Mă ocup eu de politică. ‎Tu du-te la rechizitoriu.
‎Ne revedem după-amiază.
‎Spune-mi că mă susții.
‎E articolul vieții mele. ‎Nu-i lăsa să-l distrugă în fașă.
‎Și eu vreau să-l public. Dar nu fac ‎promisiuni pe care nu le pot ține.
‎Juriștii vor trebui să-și spună cuvântul.
‎- Șefule. O întrebare. ‎- Sunt ocupat.
‎Nu te țin mult. ‎Nu pot identifica un cadavru.
‎Probabil străin, ‎ADN-ul n-a produs niciun rezultat.
‎Nu are logică.
‎Ai fost la Beretele Verzi?
‎Ai întâlnit pe cineva din Mosad?
‎Am fost liber profesionist după armată, ‎dar nu chiar. De ce?
‎Să nu râzi, dar dacă Mosad ‎a venit în SUA să prindă pe cineva
‎și s-au fript?
‎- De ce spun asta? ‎- Poate de aia n-am găsit nimic.
‎De ce mă sâcâi? Cine ți-a zis?
‎- Suspectul, Azulai. ‎- Bun.
‎Să simplificăm datele. ‎Suspectul e în viață?
‎- Da. ‎- Atunci nu-l caută cei de la Mosad.
‎Nu cred că e așa de simplu.
‎Cine ești?
‎Bună dimineața, Segev.
‎Vin de la Consulatul israelian.
‎Am fost informați despre arestul tău ‎și am vrut să vedem cum ești.
‎Te tratează bine? Ai primit de mâncare?
‎Vrei să-ți contactăm familia în Tel Aviv?
‎- Să le spunem ce se întâmplă? ‎- Ce interes are consulatul?
‎Trebuie să apari la tribunal azi, nu?
‎Ești mulțumit cu avocatul până acum?
‎Încă nu l-am cunoscut.
‎Cine ți-a spus de arest?
‎Suntem… anunțați mereu ‎când e arestat un cetățean israelian.
‎Închisorile americane pot fi ‎foarte periculoase.
‎- Ce vrei? ‎- Îți vreau binele.
‎Mă iei de prost?
‎Vorbește.
‎Adevărul e că preferăm tăcerea. ‎O apreciem nespus.
‎Cât mai puțină vorbă.
‎Dacă nu te descurci, ‎te putem ajuta pe tine
‎și pe orice prieteni ai avea în SUA.
‎Du-te naibii.
‎Baftă la tribunal azi.
‎Următorul caz. ‎Statul versus Azulai.
‎Dosarul 2-0-1-3-B-X-0-7-1-7.
‎Domnule judecător.
‎Segev Azulai. Dv. sunteți?
‎Da.
‎Vi se aduc
‎trei capete de acuzare ‎pentru omor calificat. Înțelegeți?
‎Da.
‎Vorbiți engleza? Sunteți conștient ‎de severitatea acuzațiilor?
‎- Da. ‎- Cum pledați, domnule?
‎Nevinovat.
‎Bun. Cauțiunea se respinge.
‎Dle Coughlin, mergeți ‎să vă programeze grefierul.
‎Mulțumesc, dle judecător.
‎Statul versus McCue. ‎Dosarul 2-0-1-3-X-2-2-9-7.
‎Vino cu mine.
‎Următorul caz…
‎Dle detectiv Newkirk. Sunt Naomi Hicks.
‎Mă bucur că m-ai oprit. ‎Tocmai voiam să te caut.
‎- Ai vorbit cu Segev? ‎- Da.
‎Și?
‎- Nu-l crezi. ‎- Segev e suspect de omor.
‎Mai exact, știu că Segev i-a omorât.
‎Oricât de ciudat ar fi cazul lui, ‎și trebuie să recunosc că e,
‎nu pun prea mult preț pe spusele lui.
‎- Nu minte. ‎- Garantezi pentru el?
‎Încercă să-l mențin în viață așa cum pot.
‎Sper ca articolul pe care-l scriu ‎o va face,
‎dar cei care-i doresc moartea se grăbesc.
‎Îmi dau seama că cer mult.
‎Dacă îl vrei viu la proces, ‎ascultă ce-ți spun și ajută-l.
‎- Cum să ajut? ‎- Dă un telefon.
‎Pune-l sub protecție.
‎Chiar îl crezi?
‎Crezi că spionii israelieni ‎vor pătrunde în închisoare și-l vor ucide?
‎Știi cine a fost soția lui?
‎Da, o dansatoare americancă. ‎Mă rog. Bravo lui.
‎Danielle era numele de acoperire. ‎O chema Sophie Dreyer.
‎Sophie era agent sub acoperire ‎la CIA în Tel Aviv.
‎A fost ucisă.
‎Nu avem timp.
‎Ajută-ne să câștigăm timp.
‎…călcat în picioare pe băiatul ăla. ‎Mi-au mai dat șase ani.
‎Înapoi.
‎Ce Dumnezeu?
‎Cine e?
‎Am fost împreună.
‎De ce m-ai chemat?
‎E de la Mosad.
‎Mă urmărește.
‎A reapărut după ce a murit Danielle.
‎Cred că mi-a plantat microfoane, ‎l-am adus aici.
‎Ce ai de gând să faci cu el?
‎Cum să-l fac să vorbească?
‎Poate îmi dai idei.
‎Tali, cine e tipul?
‎I-ai spus de mine? Înrăutățești situația.
‎Liniștește-te.
‎- Tali, spune-i să se oprească. ‎- Omer.
‎Nu știi de ce sunt ăștia în stare!
‎Omer, uită-te la mine. Mă cheamă Assaf.
‎Știu că n-ai vrut să-i faci rău lui Tali, ‎dar avem o urgență.
‎Știi unde am fost repartizat în armată? ‎La Chaksav.
‎Ai auzit de Chaksav? Unitatea 504?
‎Interogarea prizonierilor.
‎În vreme de război, toiul luptei. ‎Vremuri disperate.
‎Asta vrei acum?
‎Ni se dădea voie să facem orice.
‎Repet, orice, să recuperăm informații.
‎Orice detaliu.
‎Înțelegi?
‎Sincer să fiu, nu-i duc dorul.
‎Dar uitându-mă la tine,
‎mi se deschide apetitul.
‎Tali.
‎Nemernicule.
‎Ai pus-o în pericol.
‎Iubita ta. Însărcinată! ‎Ești mai rău decât un terorist.
‎Știi ce le facem teroriștilor?
‎Toți paznicii să se prezinte ‎în curte imediat.
‎Ieși din celulă, deținut.
‎La activități comune.
‎Pot folosi telefonul?
‎Sigur, ți-l dau pe al meu. ‎De ce nu comanzi și pizza?
‎Ridică-te odată, ‎kebab‎.
‎Să folosească telefonul…
‎Mersi.
‎DANSATOARE AMERICANCĂ ‎UCISĂ ÎN TEL AVIV
‎La naiba.
‎La ce naiba te uiți?
‎Alo? Centrul de detenție?
‎Trebuie să pun un deținut sub protecție.
‎Hei. De când sunt aici?
‎Aproape o zi. Efectul anestezicului ‎începe să dispară.
‎- Te poți simți un pic derutat. ‎- Unde e nebunul?
‎Tipul ăla nebun, unde e?
‎Culcă-te la loc.
‎Era un caz minor prima dată când…
‎- Ea și-a revenit imediat. ‎- Da.
‎Cunoaștem câteva persoane în consiliu.
‎Ce naiba s-a întâmplat?
‎De ce mă tot caută asistenta Karinei?
‎Editorul publicației e în sala de ședințe ‎de ceva vreme.
‎- Karina îi trezește interesul. ‎- Weldon e aici?
‎De ce nu mi-ai trimis un mesaj?
‎- Ți-ai verificat mesajele? ‎- Nu. Ține.
‎Doar sunt conștient de implicațiile ‎acestui articol.
‎Și aș vrea să vă călăuzesc ‎în păstrarea echilibrului.
‎Mi s-a spus ‎că una dintre sursele articolului
‎este o cunoștință de a ta.
‎Am încredere în personalul meu. ‎Știți ce faceți.
‎Sunteți jurnaliști, eu nu sunt.
‎Dar când tratăm un subiect major,
‎ar fi bine ca fundația să fie percepută ‎drept neviciată.
‎Cum ar fi viciată?
‎Care e relația ta cu sursa?
‎- Suntem prieteni. ‎- Dar ați avut o relație romantică.
‎Dacă întrebați dacă m-am culcat cu el, ‎da, acum 20 de ani,
‎dar asta nu afectează natura subiectului.
‎Nu asta spun.
‎Spun că aparența părtinirii ‎e la fel ca părtinirea,
‎mai ales când vorbim de… ‎E vorba de Israel.
‎E aliatul nostru cel mai apropiat. ‎Să nu ne amăgim.
‎Bine? Scuzați-mă, ‎dar trebuie să fim prudenți.
‎Relația mea cu sursa ‎a făcut posibil articolul.
‎N-ar fi fost posibil ‎dacă nu aveam acces direct la informații.
‎Numai eu l-aș putea scrie.
‎- Nu schimbă cu nimic… ‎- Ce facem aici,
‎dacă nu căutăm subiecte ca acesta?
‎Asta ne face importanți. ‎Ne pune pe aceeași treaptă
‎cu ‎Times Magazine, Harper's ‎și ‎New Yorker.
‎- Nu asta vreți? ‎- Toți avem sarcini aici.
‎Sunt sigur că sarcina ta nu e să-mi spui ‎cât de importantă e revista asta.
‎Când voi citi articolul finisat, ‎iar Karina m-a asigurat că-l voi citi,
‎o să am o perspectivă mai clară.
‎Vreau să vă reamintesc tuturor ‎că publicarea oricărui articol
‎sub auspiciile acestei reviste ‎e un privilegiu, nu un drept.
‎Mă bucur că aud o gamă largă de voci ‎în procesul meu decizional,
‎dar decizia finală de publicare ‎îmi aparține doar mie.
‎- Am înțeles, Peter. ‎- Minunat.
‎Vă las să lucrați.
‎Spor la treabă. Domnilor.
‎Nemernicul!
‎Se va opune?
‎Nu știu. Poate. Ai făcut o treabă bună.
‎Asta face subiectul și mai periculos.
‎Dacă te mai ajută cineva?
‎Punem numele altcuiva primul, ‎să nu pară articolul părtinitor.
‎În niciun caz. Eu am făcut toată munca.
‎Înțeleg și în mod normal ‎n-aș propune asta,
‎dar îmi spui că trebuie publicat acum.
‎Ce e mai important?
‎Să se publice sau să se publice ‎sub numele tău?
‎Nu vreau niciun coautor, Karina.
‎Nu, du-te.
‎Poate vin cu tine.
‎Nu cred că am mâncat azi.
‎Ar trebui. Ești însărcinată.
‎Segev a murit?
‎Nu știe. Nu prea știe nimic.
‎Doar că i-au promis să-l includă ‎în operațiuni speciale.
‎A fost testul de admitere.
‎Trebuie să vorbesc cu Segev.
‎Dar n-am cum să-l contactez. ‎Nu știu dacă mai trăiește.
‎Trebuie să discutăm ce ne așteaptă.
‎- Închisoare pe viață? ‎- Da.
‎Înainte de asta, ne vor discredita public.
‎Spioni, trădători. Cam așa. ‎Copilul tău va trece prin iad.
‎Și, ce facem? Nu-l putem duce pe Omer ‎în deșert.
‎Nu vreau să-ți spun ‎ce înseamnă să fii părinte.
‎Dar nimic din lumea asta ‎nu mă poate împiedica să-mi cresc copilul.
‎Trebuie să pleci.
‎Acum. Părăsește Israelul.
‎Unde naiba să mă duc?
‎Și tu? Și Omer?
‎Mă descurc.
‎Mersi.
‎Cum te simți?
‎Asistenta zice că ai fost lovit serios.
‎A fost mâna ta?
‎Lasă-ne singuri.
‎Dacă am făcut o greșeală repetată
‎în toată povestea asta, ‎e că te-am subapreciat.
‎Ciudat. Îți cunosc trecutul, pregătirea…
‎L-ai trimis pe nemernic după mine?
‎- Trebuia să vorbim. ‎- Atunci vorbește, ticălosule.
‎Nu mai minți și spune-mi ‎ce vrei de la mine.
‎Carnețelul Daniellei.
‎Îmi era destinat mie.
‎A murit încercând să mi-l transmită.
‎Nu.
‎A murit furând și păstrând secrete.
‎De la mine ‎și de la toți israelienii cunoscuți.
‎Mințind și trădând.
‎Segev…
‎Ai suferit în ultimele săptămâni
‎și, pentru partea mea de vină, ‎îmi pare rău.
‎Dar în ciuda tuturor secretelor,
‎știi că nu asta a fost soția ta.
‎A fost o eroină.
‎Am avut nevoie de ea să aflăm ‎informații confidențiale
‎de la consilierul securității naționale.
‎M-a sunat în noaptea ‎în care s-a întâmplat.
‎Auzise o conversație telefonică.
‎Ceva despre o întâlnire. Secretă.
‎Între Assaf și șeful lui. ‎Îl cheamă Eitan Sharon.
‎Ți-am zis să nu mă suni două ore. ‎Ce e așa urgent?
‎Ce? Ce informații?
‎Assaf?
‎Nu, o amică, dar nu vorbește ebraică. ‎Nu-i nimic. Putem vorbi?
‎De ce catastrofă? Ce ai auzit?
‎Cum? Dacă au aflat, e un dezastru.
‎Da, bine. Spune-i lui Eitan ‎că vin în 20 de minute.
‎Încerc să ajung cât pot de repede.
‎- E totul în ordine? ‎- Da, de la serviciu.
‎Pleci?
‎Da. Te… sun mai târziu.
‎Bine că am venit într-un suflet. ‎Și am grăbit-o pe Syd.
‎Mă întorc repede, promit.
‎Șeful lui Assaf, Sharon, ‎era un tip cu acces
‎la Aman, Mosad, peste tot.
‎Era prima dată când reușeam ‎să ne apropiem de Eitan,
‎dar locul nu permitea ‎ca ea să se infiltreze
‎în proximitatea conversației.
‎Am pus cap la cap
‎ce am crezut că s-a întâmplat după,
‎din conversația israelienilor ‎și înregistrările de supraveghere.
‎Se pare că a așteptat afară ore în șir.
‎Privind.
‎Sperând să obțină ceva.
‎Apoi s-a ivit ocazia.
‎Orice a aflat acolo, ‎știm că era strict secret.
‎Informații confidențiale.
‎Dumnezeule!
‎M-ai speriat.
‎- Ce faci? ‎- Îmi pare rău. Mi-am pierdut cheile.
‎- Noapte bună. ‎- La fel.
‎Ce faci?
‎Știu cum pare, dar nu e ce crezi tu.
‎Sunt iubita lui.
‎Eitan. Sunt iubita lui Eitan. ‎Voiam să-i las un cadou.
‎Vom vedea.
‎- Alo? ‎- Bună, tată.
‎Bună, iubita. Nu pari să fii bine.
‎Da, aveam nevoie să-ți aud vocea.
‎E totul în ordine?
‎Da, e fost cam greu în ultima vreme.
‎Nu m-am simțit bine.
‎Cred că am luat vreun virus care circulă.
‎De ce nu vii acasă o săptămână? ‎Deconectează-te.
‎Mama de abia așteaptă să te răsfețe.
‎- Îți iau bilet la următorul zbor. ‎- Am familie acum, tată.
‎Nu pot să plec așa.
‎Trebuie să ai grijă de tine.
‎Nu contează familia. ‎Trebuie să ai grijă de tine.
‎Lasă-mă să mă gândesc. Bine?
‎Trebuie s-o scoatem de acolo.
‎Trebuia să plece. Imediat.
‎A durat 72 de ore.
‎Ezitarea, amânarea…
‎probabil că au costat-o viața.
‎Sophie era o femeie minunată.
‎- Printre cei mai buni. ‎- De ce n-a plecat?
‎Pentru că spera…
‎să te convingă să te muți cu ea ‎la New York.
‎Știu. E greu să descoperi că nu știi totul ‎despre soția ta, dar…
‎te-a iubit.
‎Poți termina ce a început ea.
‎Ce-mi oferi dacă te ajut?
‎Un nou început.
‎Arată-mi ce ai găsit, dă-mi carnețelul
‎și Segev Azulai…
‎va fi murit în închisoare ‎din cauza rănilor.
‎Tu, în schimb,
‎vei începe o nouă viață.
‎STATELE UNITE ALE AMERICII
‎Cu un nume nou.
‎Liber.
‎Spune-mi ce vreau să aflu.
‎Ce se întâmplă cu Ella?
‎- Nu pot renunța la fata mea. ‎- Riști închisoare pe viață.
‎Așa renunți la ea.
‎De ce te-aș crede?
‎Ai de ales?
‎Sunt Maya Talmor. Lăsați-mi un mesaj.
‎Maya, eu sunt.
‎Tali!
‎Tali, ce e?
‎Tali!
‎Lasă-mă să ies.
‎Tali, mă poți auzi?
‎Tali!
‎Ajutor!
‎Repet, am sunat special ‎să-l puneți sub protecție.
‎Cum naiba a fost atacat? ‎De ce nu m-ați sunat?
‎N-am aceste informații.
‎Unde e acum? În ce cameră?
‎- Încearcă la infirmerie. ‎- Mersi.
‎Fir-ar!
‎Paza!
‎Ce mama naibii?
‎Subtitrarea: Ramona Diaconescu