СЕРІАЛ NETFLIX
Відійди. Наступного разу не промахнуся.
-Я Дженні. -Чого ти хочеш?
Допомогти тобі.
Прошу. Не роби цього.
Лідіє, дозволь допомогти.
Мені ніхто не допоможе.
Я знаю, ти засмучена.
Не говори до мене, наче ми друзі!
Я знаю, ти не винна в тому, що сталося в церкві.
Я винна.
Це була не ти.
Знаю, це прозвучить дико.
Але хтось контролював твій розум.
Як і Міґеля.
Що?
Ні.
Скільки тобі років?
Тобі ж десь 20, 21?
У тебе ще все життя попереду.
-Моє життя скінчено. -Ще ні.
Розкажи, що сталося.
Розкажи, що пам'ятаєш.
Я була в кімнаті.
Ми з дружками збиралися.
І тоді я почула музику.
Наче хтось наспівував.
І мене це налякало.
І я відчула, наче тону.
Не могла поворухнутися, кліпнути.
І ще дещо відчула,
чи, може, хтось стояв наді мною.
Спостерігав.
І тоді я прокинулася.
Я так злякалася. Я побігла. Я просто…
Тепер ти повернулася?
До тями?
Так, гадаю, так.
Звідки ти знаєш Янніка Мейра?
Це він сказав нам доставити
дані безпеки храму Дебод до Пуоко Франко.
Хто такий Пуоко Франко?
Лідіє, тікай!
Облиште! Ходімо!
Ні!
Нападники тікають.
Нехай. Треба її знайти.
-Дженні! -Дженні, ти мене чуєш?
-Куди ж вона поділася? -Має бути десь поруч.
Крісе, тут сліди крові.
Дженні.
Чонсі.
Ми ж тут уже проходили.
Звідки вона взялася?
Дженні?
Хто, бляха, ті люди на кладовищі?
Хотів би я знати.
Не рухайся.
Добре, що швидко гоїться.
Де ти цьому навчився?
Спецзагін ВПС. Парашутист-рятівник. Двічі був в Афганістані.
Серйозно?
І не підколеш?
Важко тебе таким уявити.
Бачиш, як мало ти про мене знаєш.
Так. Усе.
Лиши бинт на сьогодні, завтра знімеш.
Чекаєш на обов'язкову подяку?
Я ж твою дупу щойно залатав.
Варто було сказати, куди ти пішла.
Нянька мені не потрібна.
Тоді я не зможу тебе захистити.
Тобто не зможеш наглядати.
Допомогти.
Звідки ти знав, що я буду на кладовищі?
Я з ЦРУ. Для тебе це може нічого…
Дякую.
Ось. Сказала.
Що сталося на кладовищі?
Крім того, що мене потовкли?
Ти знаєш, про що я. Ми знайшли тебе голою, згорнутою в клубок.
Я втрачала багато крові, тому перейшла в каморежим.
Каморежим?
У програмі «Ярослав» не було нічого про каморежим.
Це елемент моєї здатності морфувати.
Я можу огинати світло і маскувати шкіру.
Це все, чи ти ще чогось не кажеш?
Ще якісь суперздібності?
Соски світяться, коли страшно.
-Правда? -Ні.
Ти серйозно?
Це ж… Гаразд.
Як щодо морфування? Як саме це відбувається?
Яка біомеханіка? Не знаю.
Знаю не більше за тебе.
Мені лиш відомо, що…
як торкаюся чиєїсь шкіри.
Я збираю їхню ДНК.
І можу стати ними.
Народ, ходіть сюди.
Чорт.
Тут 77 імен.
Усі - власники
BMW Alpina B5s у районі метро.
-Зелені є? -Двадцять чотири. Я дзвонив усім.
Усе сходиться.
Тобто та машина не зареєстрована в місті.
-Знімки супутника? -Немає.
Камера біля ресторану
зафіксувала машину неподалік кладовища.
Та номерний знак не видно.
І що ж тоді лишається?
Нічого. Один раз я вже знайшла Лідію. Знайду знову.
Ти не в тому стані зараз.
Вона на три роки старша за Бекку.
Я знаю.
Та ми обоє знаємо, що тим людям
точно не треба жодних свідків.
Лідія вже мертва.
Я мала її врятувати.
Ти не винна.
Саме це я і сказала Лідії.
Знаєш, два дні тому
тобі було на все це начхати.
А поглянь на себе тепер.
Ти викладаєшся.
Викладатися - єдине, що допоможе це пережити.
Або ж тобі справді не байдуже.
Ти мене зовсім не знаєш.
Покажи ще раз.
Так, я хотіла б замовити вечерю.
Так, стейк рібай.
Хай буде дві порції.
І картоплю.
І броколі.
А ще льоду.
Десять повних відер.
Не віриться, що ти знайшла мій кулон.
Я ж знаю, що ти ним дорожиш.
Усе гаразд?
Ти мовчиш.
Хіба що зад відморозила…
А так усе гаразд.
А зад у тебе непоганий.
Та нічого особливого. Круглий, наче яблуко.
Я люблю яблука. Їх добре кусати.
Я маю для тебе сюрприз.
Який сюрприз?
Так нечесно. У мене для тебе нічого немає.
Та нічого. Я щойно це вигадала. Тому це і є сюрприз.
Гадаю, вони не так працюють.
Сюрприз може бути лише для однієї зі сторін.
Ти забагато говориш.
Ти мене бачиш?
Тебе, певно, й усі сусіди бачать.
Так. Зажди.
Сюрприз.
Ти така гарна.
Ти справді так вважаєш?
Я в житті не бачила гарнішої дівчини.
Я закохуюся в тебе…
Ти чуєш?
Так. Я чую.
Камери в очах Дженні - чудова інвестиція.
От вона дізнається і вб'є тебе.
Ти ж знаєш, хто вони?
Звуть себе «Шакали».
З дозволом від влади?
Найманці.
Продають послуги тим, хто більше платить.
Думаєш це ті самі, що й у Марселі?
Так і думаю.
То ти маєш рацію. Ми вже близько.
Близько ще не означає, що ми перемогли.
Просканую їхні фото в базі даних Інтерполу…
АЛЬМУДЕНА - ІНТЕРПОЛ КАРМО ВАЛТЕР
Одного знайшов. Диви.
Давай-но подивимось.
Кармо Валтер, 26 років, з Деї.
Ганебно звільнений зі спецзагону.
Базується в Аліканте.
Поглянь на це.
Бачиш? Ось тут, на правій руці.
-Можеш збільшити? -Так.
Схоже на свіже тавро.
Це зветься «художній шрам».
Гаряче залізо на шкірі не художньо, а тупо.
Ні, може бути знак банди, вулична мітка.
Заскладна як для мітки.
Тоді що?
Не певен. Та знаю кого спитати.
Тільки не кажи, що підеш туди.
Ми вже давно знайомі.
Усе одно погана ідея, Чонсі.
Довірся мені.
Чонсі.
Тобі це мама Сідні розповіла?
Ні. Краща подруга мами Сідні, Дейдра.
Я не з тих, хто пліткує, та в них з тренером щось було.
-Ні. -Та я тобі нічого не казала.
Ось ваші три страви.
Перепрошую.
І порція супу з сочевиці.
Я замовила сочевицю.
Смачного.
Дякую.
-О боже. Що за чортівня? -Господи.
-Клер, спокійно. -Що сталося?
-Клер, що сталося? Що таке? -Гидота!
Як бридко.
Усе гаразд, дівчата. Покличу менеджера. Менеджера, будь ласка.
Слухай, це, мабуть, випадково.
На кухні постійно таке буває.
-Випадково? -Що?
Тут такої птиці не подають.
Ні. Хтось це навмисно зробив.
-Хто б таке зробив? -Як хто? Якась інша команда.
Хочуть дівчат налякати.
Клер!
Дівчата, усе гаразд.
Де менеджер?
-Ти справді сердишся? -Скажи, що це не ти.
Гаразд. Це не я.
Бекко, ти, бляха, поклала скелет птаха в її суп з «lentejas».
Вибач, ти так смішно сказала «lentejas» замість сочевиці.
Але ж ти сучка.
Але ж ти курво.
Це ж сережки з мертвого птаха.
Не турбуйся, він не надто страждав.
Хай спочиває з миром.
Хоч і доволі круті.
Тобі дуже пасують.
Звісно, пасують.
Та ти просто бос, Бі.
Ти теж.
А Клер Рід офіційно настав кінець.
-Бувай. -Бувай.
Даві.
Як життя?
Добре. Гріх жалітися.
Знаєш, я майже забув, як гарно в цій частині парку.
Як Валерія?
Прийшов побалакати?
Ми з Валерією друзі на Фейсбуці, бачив, у вас народилася дитина.
Вітаю.
Ага. Треба видалити її звідти.
І він більше схожий на Валерію.
Хвала небесам.
Чесно кажучи, Чонсі, не очікував новин від тебе.
Останні новини про твоє звільнення з Управління. Десь рік тому?
Краще триматися подалі від тебе.
Це не зовсім так.
Так, як завжди.
То розповідай.
Якщо не з Управлінням, то з ким ти?
Може, я працюю сам.
Маєш розказати більше.
Нагадати, що ти мені винен? Забув?
Я винен ЦРУ, Чонсі.
Тоді називай це професійною етикою.
Що тобі треба?
Твоя думка.
Поглянь на це.
Як гадаєш, що це за тавро?
У Мадриді є група з таким.
Вони так свій товар позначають.
Який ще товар?
Наркотики.
Траву, героїн, кокаїн, що?
Мет. Вулична назва - «Пуоко Франко».
Цей символ у них, наче символ Nike.
Кажуть, елітна така штука.
Спокійно.
То лише бігун.
Я завжди спокійний.
Але дякую за допомогу. І вітаю з дитиною.
Так. Прошу, не переслідуй мою сім'ю на Фейсбуці.
Це трохи стрьомно.
Добре, Крісе, що там у нас?
Я зібрав місця продажу Пуоко Франко
у чотирьох різних районах.
Арґуельєс, Лавапієс, Ла Латіна, Маласанья.
Як бачите, кожен район має свою версію
вуличної мітки Пуоко Франко.
Усі схожі, але трохи відрізняються.
Де найбільший обіг наркотиків?
У Маласаньї.
Там студенти коледжів, бари, ресторани.
Багато народу.
То вони просто стоять на вулиці під позначками Пуоко Франко?
Треба тільки знати, що шукати.
Так вони лишаються непомітними.
Та це не прості пацани в худі й джинсах.
Це студенти коледжів у поло.
Лідія віддала Пуоко Франко дані про безпеку храму Дебод.
Та це міг бути хто завгодно,
бо Пуоко Франко - це не людина.
Гроші Пуоко Франко платять Янніку,
людині зі зв'язками.
І я проглянув банківські записи Янніка.
Йому нарахували сто тисяч євро
після чотирьох атак.
Може, Яннік обіцяв жертвам частку в обмін на секретні дані.
Якщо й так,
ці гроші ніхто з них не отримав.
Яннік обіцяє гроші нещасним людям в обмін на інформацію.
Та це односторонній обмін.
І так нічого не пов'язує їх з терористами.
Як дізнаємося, хто поширює це лайно,
знайдемо терориста.
Поїду до Маласаньї.
Добре. Дам усе необхідне.
Аби не супергеройський костюм із чоловічих мрій.
Добре.
Не страшно.
Ти впораєшся.
Я часто замислювалася…
Де ж ти був, Су-Іне?
Малий збоченець.
Усе йде за планом.
Це дівчисько в тебе закохується.
Скоро потрапиш до посольства Китаю і…
Щось не так.
Не так?
За мною хвіст.
Хто тебе підіслав?
Прошу… Я все розповім.
То розповідай. Негайно.
-Благаю тебе. -Ні.
Присягаюся.
Викладай усе, що я маю знати.
Це ти мала його вбити.
Я збиралася.
Треба було зробити це одразу, щойно він тебе засік.
Хтозна, раптом він з контррозвідки.
Я сама би впоралася.
Краще подякуй.
Він збирався розповісти, на кого працює.
Дурепа. Він збирався тебе вбити.
Інструкцію пам'ятаєш?
Стріляти одразу. Не ставити запитань.
Він не з контррозвідки.
Він з СЗР. Один з наших.
Так. А тепер він труп.
Слухай.
Маєш піти додому і протверезіти.
-Томас допоможе… -На хрін Томаса.
Я вже тут.
Ну покурив трохи трави.
І все.
Ти казав, що хочеш навчитися бізнесу із самого низу.
Як мене вчив дядько Феліпе.
Як мені це робити, коли ти під кайфом?
Чуваче, сам подумай.
Ти ж хотів, щоб Феліпе сприймав тебе всерйоз.
Я не його улюбленець.
Знаєш, чому я його улюбленець?
Бо я наважився.
Як і тато.
Тато не цього для нас хотів.
Може й ні.
Та дядько Феліпе знає краще.
Твоя правда.
Вибач.
Ти мій брат, Дієґо.
Не треба вибачатися.
То ви це продаєте?
Дивлячись, яке «це».
Пуоко Франко.
Скільки?
Заплачу скільки хочеш, друже.
Я про те, скільки пакетів.
Ти що, дурень?
Слухай, усе гаразд. Так?
Візьму пакетик.
Триста. Плати або вали.
Без питань. Беру.
Ти звідки?
З Лондона. Приїхав кілька місяців тому, вчуся.
Сусід підсадив мене.
У когось тут точно купа грошей.
Пуоко Франко зараз найкрутіший.
Слухай, я це до того,
що якщо вам потрібен хтось для продажу, то я ваш кандидат.
Як бачиш, вакансій немає.
Мав спробувати.
Давай. Сідай.
Заціни.
Схоже, наші євро вже в районі Барріо де лас Летрас.
Геніальна ідея.
Помістити трекер у гроші.
Бо гроші - моя стихія.
Даві мав рацію щодо чистоти Пуоко Франко.
Штука десь на 95% чиста.
Ще б пак, триста євро за дозу.
Трекер зупинився.
Де?
Десь біля вулиці Ечеґарай.
Дізнаєшся точніше?
Схоже на якийсь нічний клуб.
-«Інферно»? -Хто власник?
Власник і директор - Феліпе Калеро.
Сім'я Калеро дуже відома
у сфері нерухомості Мадриду.
Квартири, бізнес-центри, клуби. Усе, що завгодно.
Всюди пише, що в цього Феліпе Калеро чиста репутація.
ІМПЕРІЯ ФЕЛІПЕ КАЛЕРО
Сім'янин, філантроп.
Він може й не знати, що відбувається в його клубі.
Можливо. І все ж треба як слід його перевірити.
Моя донька. Я маю йти.
Гаразд.
Закінчимо на сьогодні. До завтра.
Я візьму.
Дженні, відпочинь. Ти потрібна нам сильною.
-З вогнем граєшся. -Що менше вона знає, то краще.
Краще для кого? Тебе?
Я знаю, що роблю.
Ти й раніше так казав і поглянь, де ми.
Привіт.
-Що таке? -Я до іншої кімнати.
Класний в тебе планшет.
Позичила в одної з мам.
Тобто - «до іншої кімнати»?
Ти казала, що хочеш більше свободи…
Мамо. Ти надто драматизуєш.
Я лише намагаюся зрозуміти.
Медді й дівчата питали, чи я не хочу бути в їхній кімнаті.
-Медді сказала? -Так.
Серйозно?
Так. Я навіть не жартую.
Мамо, припини.
-Я лишу тут таблетки? -Бекко, ні.
Я не почуваюся вже так тривожно, і думаю, якби могла…
-Я не знаю. -Гаразд.
Заходитиму щоранку, щоб випити.
Просто не хочу, щоб у команді знали про мої таблетки.
Що ж, гаразд.
Дякую.
Тобі буде нормально?
Мені? Так.
Я лише на два поверхи нижче.
Усе буде круто.
Добре. Маю йти. Ми разом ідемо до басейну.
Нанеси кондиціонер.
Ти ж знаєш своє волосся після плавання.
Не ображайся, але не дзвони.
Я тобі напишу.
Гаразд. Люблю тебе, доню.
ДЕСЯТЬ НАЙГАРНІШИХ ЛЮДЕЙ МАДРИДУ
Хтось дуже себе любить.
Усе в нормі?
Я його знаю.
Ти знаєш Феліпе Калеро?
Ні, не особисто,
та знаю таких, як він.
Дуже типові.
Нарцисичний, пихатий, наляканий.
У такого точно є комплекс спасителя.
Схоже, багато читала.
Я знаю, яка йому треба жінка.
Враховуючи, що моя донька ночує в іншій кімнаті,
гадаю, варто зайти до Ісуса Христа
і подивитися чи гроші Пуоко Франко потрапляють йому на пожертву.
Не думаю, що тобі варто зараз морфувати.
Я теж.
Та мені не доведеться.
«ІНФЕРНО»
Гарно виглядаєш.
Можна так казати?
Це ж, умовно, робоче середовище.
Можеш про це не хвилюватися.
Якщо скажеш щось не те,
я зламаю тобі ніс.
Справедливо.
Вітаю.
-Дякую. -Прошу.
У цього клубу є певний задум.
Кожен рівень відповідає якомусь колу пекла і має свій стиль.
Ви на першому рівні, це Лімб.
Усі починають звідси і рухаються до дев'ятого рівня, Зради.
«Інферно» Данте.
Як по-європейськи.
Гаразд. Здається, наш трекер зараз на другому рівні.
Хіть.
Конкретніше в зоні, що зветься «Sala de Caricias».
«Кімната дотиків».
Гаразд.
То йдемо туди.
Народ, я бачу, що ви вже близько до трекера.
Певно, у тій кімнаті за охоронцем.
Та тут усюди камери, бо він любить дивитися.
Добре. І як ми маємо туди пройти?
Він нас впустить.
Хто? Феліпе?
Забери свої кляті руки від мене!
Прошу, допоможіть.
-Якого дідька ти… -Він торкався мене без моєї згоди.
Та ну! Вона сама хотіла!
-Погляньте на неї! -Уявляєте?
Відпусти мене, засранцю. Ну ж бо!
Усе гаразд?
Дозвольте відрекомендуватися.
Мене звати Феліпе Калеро.
Власник «Інферно».
Мене звати Сара.
Я хотів би особисто вибачитися.
Від імені мого клубу
та всіх чоловіків.
Дякую.
Усе, що відбувається в цьому клубі - моя відповідальність.
Бидло неможливо контролювати.
Це правда.
Я маю йти. Вже давно час спати.
Ні, прошу, не йдіть.
Ще ж рано.
Випийте. Зі мною.
Мені не варто.
Будьте моєю гостею.
А вам важко відмовити.
То погоджуйтеся.
Давайте підемо на третій рівень.
Це дуже гарне місце.
Дякую.
Тут ми з моєю родиною часто приймаємо наших гостей.
У вас близькі стосунки?
Так.
Усе, що тут є, належить моїй родині.
Моєму братові, сестрі, моїм племінникам.
Усі ми частина цього.
Та годі про мене.
Розкажіть про себе.
Хто ви? Звідки ви? Усе.
Добре.
Я Сара Фонте.
І звідки Сара Фонте?
Народилася в Аліканте.
Та мій батько із США, тож я виросла в Нью-Йорку.
Аліканте та Нью-Йорк. Добре відомі мені міста.
-Справді? -Так. Я подорожую по роботі.
А чому ви в Мадриді?
Ну…
Мій чоловік був з Мадриду.
Ми планували цю поїздку ще рік тому, на нашу десяту річницю.
Та пів року тому він помер.
Мені шкода.
Я все ж вирішила поїхати. Гадаю, він би цього хотів.
Навіть пішла на курси хіромантії.
-Курси хіромантії? -Так.
Це так захоплює. Завжди хотіла навчитися.
Тож.
Дайте свою ліву руку.
Є щось цікаве?
У вас кругла й довга долоня.
І що ж це означає?
Що ви, певно, творча й мудра людина.
Ось.
-Бачите цю лінію? -Так.
Між середнім та великим пальцями?
Ви дуже розбещені.
Розбещений?
У вас у дитинстві було багато уваги.
Може, й зараз є.
Перепрошую, що заважаю, Феліпе.
Є проблема.
Саро, це мій брат, Андрес.
Сара з Аліканте.
А також з Нью-Йорка.
Рада знайомству.
І я радий, Саро. Ходімо?
Саро, мені дуже шкода.
Важливі справи.
Прошу, лишайтеся.
Я ненадовго.
І продовжимо сеанс хіромантії.
А поки мій бармен про вас потурбується.
Дякую.
Трясця. Ходімо.
Дженні, сигнал слабкий.
Не впевнена, де я зараз.
Наче якийсь суміжний рівень кімнат.
Лідія.
Знайшла Лідію. Вона жива.
Добре, Дженні, та пам'ятай, ти під прикриттям.
Ні!
Лідіє, я тут.
-Хто це? -Хтось іде.
Прошу.
Вона нічого не знає.
Може, й знати нема чого.
У в'язниці була жінка.
А потім…
Телефон Янніка зник.
А коли ми знайшли цю, з нею була якась жінка.
Може, та сама жінка.
Вони про щось говорили.
Не турбуйся.
Я все владнаю.
Прошу. Не чіпайте мене.
Я ж кажу, я нічого не знаю.
Хто та жінка, що була з тобою на кладовищі?
Я не знаю.
Не знаю. Присягаюся. Вона просто з'явилася. Я намагалася…
Намагалася…
Рамоне, що відбувається?
Скажи, що відбувається? Прошу, допоможи.
Ти її знаєш?
Я знав її нареченого. Купував у мене Пуоко Франко.
І все.
Це правда?
Так.
Підійди до мене.
Любове моя, прошу.
Дядьку.
Я кажу тобі правду.
Тоді…
Тоді ти легко зможеш її побити.
Хочеш, щоб я бився з дівчиною?
Так.
Знаєш, що мені найбільше подобається в кориді?
Під час першої стадії бою
двоє пікадорів з'являються на арені зі списами.
Бика цькують, щоб напав на одного з коней.
Вибачте. Я не розумію.
Благаю.
Його обманюють.
Бика заманюють до його ж смерті,
бо той не знає, що не кінь його справжній ворог,
а пікадор.
Той, що встромить у нього списа, щойно бик підійде близько.
Якщо бик прагне свободи,
має її заробити.
І не існує ніякого чесного бою.
Одна тварина завжди більш відчайдушна за іншу.
Ви маєте спитати себе.
«Ти пікадор?»
«Чи бик?»
Нехай вона встане.
Прошу.
Кармо, тихо. Заспокойся.
Зажди.
Прошу.
Я сам.
Прошу.
Не сором мене, племіннику.
Прошу.
Побачимо, на що ти здатна.
Прошу.
Благаю, будь ласка.
Прошу, благаю.
Будь ласка, не треба.
Не треба.
На це важко дивитися.
Дядьку.
Будь ласка.
Годі.
Вставайте. Обоє.
Ти. Підійди.
Лос-Хінетес.
Наш чемпіон. Оплески.
Ти.
Ти справжній воїн.
Дженні, ти не можеш себе викрити.
Ні, дядьку…
Лос-Хінетес, що ви бачите?
Я бачу зрадника.
Він був у змові з нашими ворогами.
З тими, хто хоче забрати нашу країну,
дозволити іммігрантам прийти і все відняти.
Мій племінник…
він допомагав їм, розповів про наші плани вбити прем'єр-міністра.
Через цього зрадника доведеться почати наново.
І ми почнемо.
Не забувайте,
влада робитиме усе, що тільки зможе.
І ми мусимо теж.
Ви маєте бути вірними
лише Лос-Хінетес!
Так!
Своєму народові!
-Хай живе Іспанія! -Хай живе!
Ми маємо знайти цю жінку.
Я цим займуся.
І я розкажу Ґідеонові, як ти сьогодні з цим упорався.
Мужньо.
Підійди.
Підійди!
Жодних сліз.
Ти ж чоловік.
Позбудься тіл.
Спали їх.
Чуєш мене?
Твоя мама не повинна ніколи дізнатися про цей сором для нашої сім'ї.
Прибери все це.
Давайте.
Ви все чули. До роботи.
Показники підвищені.
Дженні, ти маєш триматися.
Переклад субтитрів: