СЕРІАЛ NETFLIX
Ану, киш!
Кілька тижнів тому
колишній майстер Дракона По присягнув служити лицарці,
-…яка ніяка не лицарка… -Гей!
…й допомогти зупинити злих чаклунів.
Куниці шукали чотири зразки зброї Тянь-Шаню,
щоб об’єднати їх і воскресити армію стародавніх воїнів!
Тепер доля світу опинилась у руках щойно створеного елітного загону,
до якого входять: один майстер кунг-фу…
одна лицарка, яка фактично ніяка не лицарка…
Це обов’язково повторювати?
І майстерна злодійка-шахрайка із золотим серцем…
Не кажи так. Я безсердечна.
І найкращий тато на світі.
І?
Найкращий у світі виробник локшини?
Ти мене зрозумів.
Ми мусимо знайти решту зразків раніше за Клауса й Веруку,
бо інакше у світі запанує…
Запанує…
Як інакше сказати «зло»? Здається, я ним зловживаю.
Нещастя.
Неприємності?
Не-добро!
Ласкаво просимо до Індії.
Приємно бути вдома.
Індія прекрасна.
-І це було тут весь цей час? -Угу.
Прощавай, Китай.
Я скоро повернуся!
Ого!
Мене звати Лютера Ландретська, Лицарка Англії.
Вона не лицарка.
Усе це була брехня.
Лезо, йди поглянь!
Панди бережуть сили, скочуючись із гірки.
І це весело!
Побачимось!
Він уміє берегти свої сили.
Мені не лишається нічого іншого.
Га?
Ого!
Ви впевнені, що вона знає де зброя Тянь-Шаня? Га?
Я сама починаю сумніватися.
Я все чую.
Ви коли-небудь чули про підвіску Майстра Мастодонта?
Ну так. Я читав про неї в сазі Стародавніх Часів.
Легенда каже, якщо одягнути підвіску,
вона приведе вас до могутніх Грозових Кілець.
Або виверне вас навиворіт.
Кльово!
-У вас є ця підвіска? -Ні.
У моєї партнерки – так.
Вона жалюгідна, лицемірна злодійка.
Звати Дія.
Ми хотіли обдурити султана Делі.
Вона намагалася скинути мене з вежі. А я – втопити її у фонтані.
Вона надіслала мені цього листа перед тим, як я потрапила в пастку ходячої скелі.
Писала, що знайшла підвіску
і принесла її додому.
-Гей! -Слухайте.
Моє місто якраз за цим пагорбом, і там не дуже люблять чужинців.
Там повно злодіїв, шахраїв, головорізів.
Я їхня королева, а ви всі – свіже м'ясо.
-О! -М…?
Не підводьте очей, поки не потрапимо до схованки,
і вдайте з себе поганців.
Ми точно туди прийшли?
О, що це таке?
Де всі забігайлівки? Де вуличні злодії?
Що сталося з цим звалищем?
Схоже, місто змінилося, відколи ти пішла. Стало затишним і привітним.
Вітаю. Хото хоче покататися нашим прекрасним містом?
Ти, не чіпай нас. Ми негідники.
Ой!
О...
Що в тебе з обличчям?
-Що ти маєш на увазі? -Ти така замріяна.
-О. Мені не можна бути замріяною? -Ні, можна. Звісно, можна.
Просто я не знав, що ти буваєш замріяною.
М. Ви відчуваєте запах?
-Кмин? -Кардамон?
-Куркума? -О, імбир?
Шафран?
Усе вкупі, По.
Усе!
Усе.
М… Що з тобою відбувається?
-Найгарячішу страву, будь ласка. -Що?
Що?
М?
-Гм. -Гм.
М?
Ще одну самосу.
Я переїв.
Невелика проблема.
Ми загубили нашого гіда.
А-а. У цьому місті немає злодіїв, тітонько.
Та невже?
Тітонько.
Я ж казав, в нас і так достатньо… розфарбованого глиняного посуду.
-М? -Пробачте. Ми вже підемо.
Хм…
Стійте. Ваш посох.
Цікавий екземпляр. Досить давній.
Не надто цінний. Але я дам за нього два срібняка.
-Ха! -Три.
Нам дійсно треба вже бігти, тож...
Сім.
Я його не продам.
Ані за три, ані за сім, не тут, не тобі, не комусь.
-П'ятдесят срібняків. -Продано.
Що? Ні. Ні, вибачте.
Не продається. Ми йдемо, бувайте!
Хм…
Що це було?
Не можна продавати Батіг!
Розслабся. Я б його ошукала, якби ти мені дозволив.
Погляньте на цю тканину. Вона як музика для очей.
-Мм… -Що з тобою коїться?
Ти завжди така:
«Зосередься». «Вийми руки з шоколадного фонтану».
Добре. Що ти казав?
Вийми руки з шоколадного фонтану!
Нам потрібно знайти таємну схованку.
О, так. Це тут.
Саме тут.
Наша таємна…
схованка.
То…
Ти не такою її залишала?
Це дуже жорстока гра.
Я маю знати, куди нас привела Рухміні.
Але з Лезом щось відбувається, і вона мені нічого не каже.
-Поговориш із нею? -Ну, ми щойно стали ворогами.
Чому вона має сказати мені?
Тому що ти вмієш слухати.
Вибач. Що ти казав?
У мене в голові засіла одна пісня.
Все, вона взялася за дітей.
Дякую, тату. Щасти.
Що він сказав?
-Зараз я… -Я поставила б його назад.
У мене був таємний люк, де я зберігала найцінніші знахідки.
Дія лишила б підказку. Вона їх любить.
Вона в цьому майстер.
Можливо, ти вигадала історію про підвіску,
і місто, і про партнерку, і тепер забрехалась?
Скажи мені, По.
Це брехня?
Е... Гм?
Усе зникло.
Як і все в цьому місті.
Як і моє життя.
М?
Ласкаво просимо до Бандитської Корчми,
де кожна страва подається з небезпечним гарніром.
Бажаєте випити?
Дія?
Прощавай, малий.
То...
По каже, що тобі, може, потрібно з кимось поговорити.
О, ні! Він повернувся!
Ти будеш моїм найбільшим викликом.
Хм…
Ходімо зі мною.
Я зроблю тобі велику миску локшини.
Ні!
Чекай!
Бажаєте випити?
Дія?
Вибачте, хто ви?
Хто я?
Це я, Рухміні.
Бажаєте випити?
А...
Ну добре, я тебе зрозуміла.
Маленький обман як у давні добрі часи. Дуже смішно.
Я маю передати замовлення на кухню, тому...
Ах ти брехлива маленька...
Пробачте. Моя тітка трохи розійшлась.
Тримай свою тітку під контролем або йди геть.
З мене годі.
Забирайтеся з мого ресторану.
А...
Або стань такою, як була, або помри брехухою.
-Амма? -М?
Що відбувається?
О...
Привітайте всі Рухміні!
-М... -Що?
Зірка нового шоу у Бандитській Корчмі.
Вклонися і йди за мною.
Тепер сідай, а я приготую локшину.
Хм…
Коли був молодим, я мріяв про життя, сповнене пригод.
Я ніколи не думав, що готуватиму локшину.
І що сталося?
Дещо вийшло з-під контролю.
Життя.
Я завжди мріяла стати лицаркою.
А тепер це в минулому.
А.
Рецепту життя іноді важко дотримуватись.
Ти сама його змінюєш.
Чекай. Я думала, ти готуватимеш локшину.
Ну, іноді потрібно відкласти рецепт і створювати власні правила.
М! Це дійсно смачно.
О! О...
Хм…
Власні правила...
Я хочу стати лицаркою. Хочу мати меч і місію.
-Лицарі не мають почуттів. -Вони не веселяться.
Відкласти рецепт і створити власні правила.
Ти можеш навчити мене бути лицарем,
а я навчу тебе кунг-фу.
Велика Ведмедиця!
Ви коли-небудь чули про підвіску Майстра Мастодонта?
У мене був таємний люк, де я зберігала найцінніші знахідки.
Більше ніяких правил.
Що?
Що? Що ти робиш?
Іще самбараму, будь ласка.
Все добре, доню. Подбай про клієнтів.
А я на хвилинку.
-У тебе є дочка? -Так?
-Я тітка! -Так.
Ні. Ти не говоритимеш із Падмою. Вона не знає про моє колишнє життя.
Що?
Вона не знає, що ти була легендою?
Тепер усе інакше, Рухі.
Забудовник скупив половину міста
і звільнив наш персонал.
Або в'язниця, або це.
То, ви справді знайшли підвіску Майстра Мастодонта?
Він дуже нетерплячий.
Так, я знайшла підвіску, але не могла зрозуміти, як вона працює,
тому я продала її.
Продала?!
Кому?
Я хочу вам допомогти,
але мені тепер є що втрачати.
І ще більше можеш отримати.
Ти знайшла Батіг Вічного Полум'я.
А я знайшла підвіску.
Ти шахрайка!
Ха. Якийсь кулон. Непотріб.
Тоді ми його візьмемо.
Лезо!
-Ніяких правил, По. Ніяких правил! -Ні!
-Що ти їй сказав? -Ну, я виголосив промову про рецепт...
І вона сказала, що більше не може бути лицаркою,
а потім вона як сказилась!
Ой!
Вже не така ти й швидка!
А ти завжди була повільною.
О! Це тому, що ти махлюєш!
Прошу тебе, ні! Зупинись!
Ти тримаєш у руках підвіску, але не ту.
Останній шанс.
Я віддала підвіску Майстра Мастодонта Джаєшу.
Тому, хто навів лад у місті.
Тепер віддаси мені мою підвіску?
Знайшла її в Маракеші.
Але тоді ти так і не повернулась,
і я не мала нагоди подарувати її тобі.
Отже, ти скучала.
За нами.
Якщо ви хочете пограбувати Джейша,
вам знадобиться моя допомога.
Привіт.
Це ще не кінець. Щойно ми впіймаємо Клауса й Веруку,
Королева призначить тебе головним лицарем.
Про тебе напишуть у «Лицарському кодексі».
Ні, По, все закінчилося.
Мені залишилось знайти Клауса й Веруку.
Помститись за брата.
Лицарства більше немає.
І немає правил.
Ні, чекай!
Шолом Вітрів Майстрині Страус.
Бачили на схід від Західного океану,
де Північ зустрічається з Півднем.
Припини, будь ласка!
У нас проблема.
Це підробка.
Хм?
Можливо, нам не потрібно шукати шолом.
Можливо, він сам нас знайшов.
Переклад субтитрів: Тетяна Горстка