EN NETFLIX-SERIE
Skadoosh.
Tatt på fersken.
Hvordan våger dere å stjele fra meg og tro dere slipper unna?
Stjele hva? Vi ville aldri stjålet fra noen.
Vi kom inn med alt sammen.
Hei! Det er kjedet mitt.
Det var dere…
På markedet.
Så klart dere var søppel!
Hvor er personalet?
Jeg tilbød 50 sølvstykker for det, men nå tar jeg det gratis.
Jeg har solgt det allerede.
Sa det var en god idé å gjemme det.
Det var dette de kloakkelskende skurkene var etter.
Mester Mastodonts amulett.
Veldig dumt.
Var det ikke for deg, Diya, hadde de sluppet unna.
Se på fangsten av tyvene som min første bryllupsgave.
Og at du fikk tilbake denne amuletten,
som et symbol på lojalitet og troverdighet, fremtidige svigersønn.
Jeg var nølende til deg,
men nå ser jeg at foreningen av familiene vil styrke hele samfunnet.
Når jeg ser på dette kjedet ville blitt en fin thali til…
Bryllupet… mitt.
Det er vel på tide å sette en dato!
Nå som du nevner det, hva med nå?
I dag! Med en gang.
Å.
Jeg skulle si "veldig snart", men…ja.
Vi gjør det i dag!
Alle sammen, dere er invitert i bryllup!
I dag!
Null problem. Jeg venter til ting roer seg,
stjeler det fra en ny brud,
i bryllupet hennes… Vi er vel de snille?
Skurkenes kafé kan ta imot mange på et øyeblikks varsel!
Diya, din forræder!
Jeg vil bringe en forferdelig hevn over deg,
din dårlige poppadom! Din haug med…
Stille!
Ta henne med. Jeg vil hun skal si hva hun gjorde med staven.
De andre kan du låse inn. Jeg tar meg av dem senere.
Kanskje etter at jeg har seilt jorda rundt på bryllupsreise.
Oi! Hvor er hjelmen?
Veruca, ikke vær frekk.
Hva? Det er den vi er her for.
-Hvor tror du jeg tar dere hen? -Bra. Veldig bra.
Det er en felle. På tide å mose ham.
Hva? Nei, Veruca, det er våre folk.
Vi trodde de var døde. De trodde vi var det også.
Her er vi!
Velkommen hjem.
Til magikernes kjerne.
Vi kaller det…
New England. Hva? Skjønner?
Teit navn.
Vil du fortsatt mose ham?
Litt.
Jeg skal bare…
Den gir ikke etter, kompis.
Ikke "kompis", gutt.
Ikke "gutt", mann!
Ikke "mann" meg, kompis!
Søren! Det har jeg sagt.
Tok ham.
Vi må finne en vei ut og stoppe bryllupet.
Om de drar med amuletten finner vi ikke storm-hjulene.
Og vi må redde Rukhmini.
Rukhmini er grunnen til at vi er her. La oss fokusere på amuletten.
-Men… -Hun kan ta vare på seg selv.
Det må være en vei ut.
-Blad? -Vent.
Po, hjelp meg å flytte pidestallen.
Hva er dette?
Hvordan visste du det?
Er du synsk? Hva tenker jeg på nå?
Du er sulten.
Hva?
Du er alltid sulten.
Det er sånn vi rømmer.
Jeg fikser dette!
Kom deg inn der.
Det er for lite. Men slapp av, jeg har en idé.
Pappa, gi meg en hånd.
-Dere, pass opp! -Hva?
Hva skjer der inne, kamerat?!
Ingenting. Ikke kall meg "kamerat", kompis.
Ikke "kompis" meg, du.
Ikke "du", tøffen.
Ikke "tøffen" meg, sjef.
Ikke "sjef" meg, sheriff.
Ikke kall meg "sheriff", kjekken.
Ha! Tok ham igjen.
Så nervøs.
Visste jeg ikke bedre, hadde jeg sagt du ikke ville gifte deg.
Stille.
Jeg er bare bekymret, det er alt.
Jeg trenger ikke din bekymring.
Bare si hvor du har gjemt staven.
Jeg liker ikke å henge med tapere som deg.
Jaså? Så hvorfor gifter du deg med datteren til Indias mest ettersøkte?
Det stemmer.
Diya er en tyv. Hun er min gamle partner.
Jeg vet.
Jeg har kjøpt hver cm av denne byen jeg kunne. Bortsett fra et sted…
Diya.
Men da muligheten til å gifte seg med datteren hennes meldte seg,
tok jeg den.
Ikke misforstå meg, jenta er ikke uten sjarm,
men så fort thalien er rundt halsen hennes og vi er gift,
har jeg rett på eiendommen deres,
og kan endelig jevne stedet med jorden og lage parkeringsplass.
Rickshawer så langt øyet kan se.
Plager det deg?
Nei. Nei, Diya fortjener det.
Det er bare så… kjedelig.
Avkastningen er utvilsom.
Jeg kan vise deg tallene, men har jeg bryllup å være i.
Å! Det er… Wow.
Forferdelig!
Lukter som kokt brokkoli i treningsbuksene dine.
Æsj. Hva?
Pappa! Du gjør meg flau foran vennen min!
Greit, følg etter meg.
Å, du er synsk!
-Hva tenker jeg nå? -Du er fortsatt sulten.
Seriøst.
Vannet går nedover.
Diyas restaurant er ved stranda. Derfor går vi denne veien.
Synskheten hennes er utrolig.
La oss gå og kræsje et bryllup.
Denne øya er alt vi magikere tror på.
Hjemmet vi kunne gjort England til,
om vi hadde klart å plassere Veruca på tronen.
Vi lever i harmoni med naturen når vi lærer dens hemmeligheter.
Ser ut som du lærer hemmelighetene til… drikker.
Fantastisk.
Hvordan kom så mange av dere ut?
Så vidt.
Bare så vidt.
Da ryktet om sir Alfreds død spredde seg, kom ridderne etter oss.
Vi så at ble Veruca arrestert, og trodde du var død.
Vi måtte forlate England.
Vi seilte i måneder, prøvde å finne et land som ville ta oss inn.
Til, som om vi ble trukket mot den, som om vi alltid var ment å være her,
vi oppdaget denne øya.
Vi fant vann, men ingen spiselige planter.
Vi trodde vi ville sulte.
Men så fant vi en hemmelig gave,
en hjelp som kontrollerer vinden.
Den brakte oss hit.
Og den brakte dere hit også.
Hvor er den nå?
Han blir glad for å vise dere den.
Hvem da?
Vår erkemagiker.
Hva?
Knærne mine.
Men har det fortsatt.
Glem skattejakten. Ingenting av dette er verdt det.
Du som dummer deg ut. Den rike gærningen tar snart alt du har.
Stakkars unge aner ikke at hun snart blir lurt.
Hun trenger jo å lære om den virkelige verdenen en dag.
Men det er ikke mitt problem.
Vent her. Jeg skal fortelle at han har besøk.
Ja, si det til ham, om det ikke er for mye trøbbel.
Jeg er erstattet, hva? Bare sånn?
Jeg vet hva du tenker.
Ingen visste hvor du var. Det tok meg flere år å finne deg.
Femten år.
Ikke… Ikke gjør noe forhastet.
Du gir ikke meg ordre.
Vi tar hjelmen, og vi drar i kveld.
-Ser noen amuletten? -Eller Rukhmini?
Hun rømte sikkert for lenge siden.
Se, der!
Du hadde rett, jeg var sulten!
Sånn her blir det.
Blad og jeg blander oss med forloverne.
Alle er distrahert, pappa tar amuletten.
Jeg tar et matfat om sjansen byr seg.
Blad tar pisken og bruker synskheten så vi er trygge,
og vi rømmer til frihet.
-Avtale? -Po, jeg er ikke synsk.
Ja, akkurat. Du forteller meg det du vet jeg trenger å høre.
Smart. Kjempesmart.
Hopp på tre.
En, to, tre, hopp!
Har dere ikke hørt det?
Bryllupet er avlyst.
Dere klarte å rømme fra mennene mine, men kastet bort sjansen til frihet.
Synd. Før dem bort!
Jeg trodde det var belter. Dette gir mye mer mening.
Fortsett seremonien. Før henne rundt ilden syv ganger.
Fort! Jeg tar meg av forstyrrelsen.
Rukhmini?
Jeg vil også være med.
Teamet er sammen igjen!
At det var?
Du får ikke ødelegge dette!
Der er den gamle Diya jeg kjenner og elsker.
Var det seks eller sju?
Fem, seks… Jeg mistet tellingen.
Å! Thali!
Klaus og Veruca Dumont?
Utrolig. For et mirakel å se dere igjen. Hvordan var reisen?
Oi. Sangidéer. Ja, jeg husker den.
Trenger dere en drink? Et par sandaler?
Kyle? Gjorde dere Kyle til erkemagiker?
Vi stemte, jeg vant. Ante ikke at jeg stilte.
Pang. Der er en til.
Visste ikke, visste ikke Visste ikke at jeg, men jeg…
-Hvor er hjelmen? -Vil du se den?
Vi ble visst begge kalt til mektige våpen.
Og nå blir jeg kalt til ditt.
-Veruca! -Hva?
Jeg endrer ikke planen fordi en lat bedrager vil ta jobben min.
De gjorde meg til det fordi jeg beskytter magikerne.
Denne hjelmen lar meg bringe skip med forsyninger hit.
Mat. Ly.
Hvis du tar den…
Dør vi.
Jeg er erkemagiker. Ikke du.
Jeg leder dem med rette.
Jeg ba ikke om ansvaret, men her er det på mine skuldre.
Jeg vil beskytte dem.
Bra nok, siste skritt. Knyt de tre knutene rundt halsen hennes.
Hvorfor haster vi? Dette er vår store dag?
Merker du alderen?
Å. Bedre enn en kiropraktor.
Du slåss ikke som du pleide.
Du…
Du kjemper som du pleide.
Hjertet ditt har endret seg.
Etter 30 år, dukker du opp på verst tenkelige tidspunkt.
Åpne øynene, Diya.
Jayesh gifter seg med Padma for å ta restauranten vår,
så hele byen.
Byen vår!
-Du blir lurt! -Tror du ikke jeg vet det?
Hva?
Gjør… Gjør du?
Er du villig til å gi opp alt for å bli som ham?
Jeg har et bryllup å være i.
Vent. Veruca, ikke!
Klaus og Veruca tilbake fra de døde
Kommer inn hit Med en tanke i hodet
Tror de skal ta levebrødet vårt
Det de ikke forstår er At jeg ikke syns de burde
Det er gjort.
Jeg har den!
Amuletten!
Kanskje den funker enda.
Tok noen med lim i dette bryllupet?
Kanskje klissete chutney?
Uten den, finner vil aldri storm-hjulene.
Jeg tror den virker enda!
Pappa!
Pappa?
Tekst: Rikke Carlberg