EN NETFLIX-SERIE
Skadoosh.
Du jagar fortfarande björnarna, va?
Har du följt efter i veckor för att fråga det?
-Visste du att jag följde efter? -Det var plågsamt uppenbart. Och konstigt.
-Jag har social fobi. -Vad vill du?
Jag tänkte att vi kan slå oss ihop.
Du och jag. Vi skulle bli ostoppbara.
Jag är riddare. Vad har jag för nytta av dig?
Jag vet var vi ska börja.
Lunch med dig? Jag äter hellre mitt friska öga.
En månad till sjöss, på väg österut på stormigt hav,
förbi maffiga öar på jakt efter de legendariska Stormhjulen
för att samla Tianshangvapnen och sätta stopp för Klaus och Veruca.
Vi bryter nu ny mark, ledda av de gamla mästarnas ledare,
hjälten från Tiden före tiden-serien…
Mästare Mastodont!
Den legendariske Mastodonts ande har tagit pappa i besittning!
Det är jag - myten, legenden!
Med honom vid vår sida kan vi skiva Klaus och Veruca som…
Vem var det du skivade?
Mästare Snigel, en respektinjagande motståndare
som jag tyvärr tvingades skiva som en mogen ost.
Så coolt!
Jag skulle göra mycket för mogen ost.
Eller hårdost. Eller vad som helst som bara liknar ost.
Och en kopp moss-te!
Jag är tillbaka!
Aj, det var den ryggen.
Och det var vårt sista vatten.
Land i sikte!
Vi är framme.
Sand! Jag älskar sand.
Farväl, hink.
Tur för dig att den landade med rätt sida upp.
Var på er vakt. Klaus och Veruca kan redan vara här.
Jag gömde Stormhjulen norrut.
Det blir en lång vandring.
Varför står ni bara här?
Kan nån boxa mig i levern och knaka loss min rygg först?
Två pappor, en gås.
Den episka sagan om Pappa Mastodont.
Papp-odont? Masto-pappa?
Pappsto-pappa…
Pappa…
Vi behöver äta och fylla på krafterna.
På min tid vandrade vi tills vi kollapsade på en stenhög.
Sen sov vi på stenarna. Och sen åt vi stenarna.
Ja, det här blir bra. Som de gamla mästarna gjorde.
Ingen fara!
En gård!
Det är som i nummer 503 när du och Mästare Långtand sökte skydd på en gård.
Lunchdags!
Så hungrig.
Det här är nog privat mark.
Mark är inte privat.
Vi är blott tillfälliga fläckar på jordens färgpalett.
Ja, Svärdet. Vi är bara fläckar.
Du behöver inte imponera på nån, Po.
Det är ju Mästare Mastodont!
Han är episk. Du har läst serien. Till och med hans muskler har muskler!
Åh, hej. Jag är inte tjuv, jag bara…stjäl mat.
Som en tjuv.
Känner du dig alltjämt som en gammal mästare?
-Var är monstret? -Va?
Aj, min rygg!
Boxa till mig här en gång.
Slå mig!
Ingen?
-Var har du skorpionsvansen? -Vad pratar du om?
Nog!
Vi har inget otalt med er goda groddjur, men ingen står i vägen för vårt uppdrag.
Följ oss, fort!
Snälla, lär mig allting om allt nånsin.
Jag har fått nog!
Jag hatar också att gå. Det ska vara nyttigt, men jag får skavsår.
Jag har fått nog av uppdraget. Det skulle bli början på nåt stort,
men nu följer jag nån simpel väktare.
Passa dig! Jag var kejsarvakt.
Ska det imponera på mig? Ridderskapet är världens mäktigaste styrka.
Är det därför du behöver min hjälp med att fånga en björn?
Titta!
Där bor Po.
Här finns det nog gott om ledtrådar, och säkert nudlar.
Jag har aldrig druckit choklad varm förut. Det är som att bli kramad inombords.
-Pulsen skenar… -Ta det lugnt med sötsakerna, pojk.
Vi måste återgå till uppdraget.
Och vilket uppdrag är det?
Ursäkta avogheten, men på senare tid har ett monster stulit våra grödor.
-Ett monster som stjäl choklad? -Ett sötsuget monster?
Kakao är både mat och valuta för oss.
Vi har haft turen att få regn och god skörd trots torkan.
Tyvärr föder framgång fiender.
-De är avundsjuka. -Men vi har ett hemligt vapen.
-Är det ett hjul? -Matematik!
Visa, Pelpel.
Angreppen sker 14 dagar efter den tredje, delat med mängden stulna grödor,
med basarean genom modaliteten minus mängden räddade grödor…
Med andra ord slår det till i natt, och då är vi redo.
Du är en riktig kulramsvarelse med kulramshjärna.
-Idioti! -Nej, idiotsäkert!
Där fick du svar på tal!
Enligt mina beräkningar fångar vi det.
Pelpel! Det är dags.
Frukta icke! Vi ska hjälpa er.
Det behövs inte.
Det är det minsta vi kan göra.
Se bara till att grödorna är säkra. Tack!
-Så det här är alltså pengar? -Du är säker hos mig, blivande choklad.
Vad är detta för ynkligt uppdrag, att vakta plantor?!
Är deras plan verkligen idiotsäker?
Det beror ju på om man tror på monster.
Vilket jag gör!
Monstret!
De blir anfallna! Vad håller de på med?
Monstret är här!
En baggis! Vi får det överstökat och strider mot varelsen.
Och planen?
Planer smids av svaga innan de blir skivade som mogen ost.
Framåt!
Det här fixar vi, precis som de gamla mästarna.
Äntligen visar nån av er lite tåga!
Jag har lärt mig av den bäste. Förresten, kan du signera min Tiden före tiden?
-Nej! Jo, sen. -Det här är den bästa dagen i mitt liv!
Nej, sluta!
Ni leder den fel! Det stämmer inte med beräkningarna!
Halva färdvägen över tid plus alla toppunkter gånger…
Dalviks kroppstackling!
Den har pansar.
Förbannade veka gåskropp…
Använd spökmusklerna!
Mastodont?
Då använder jag mina.
Förbered dig för att… Aj!
Min kropp gick sönder.
Så där ja! Det svarta stålet…
Pappa?
Var är jag?
Har Mastodont övergivit oss?
Jag kommer, pappa!
Jag är tillbaka, baby!
Vad är den gjord av?
Den är omöjlig att slå! Vad ska vi göra?
Vill du höra min åsikt?
Mästare Mastodont?
Gamle mästare, mentor, på god väg mot nära vän?
-Vad har ni gjort? -Ni behövde hjälp. Ni stod ju bara där.
Vi hade beräknat dess bana och hade fällan redo.
Det är så fällor funkar!
Jag trodde att vi kunde dräpa monstret.
Men vi gör ett nytt försök. Den här gången gör vi som ni säger.
Med den stigande hastigheten dividerad med mängden stulet,
och ett vridmoment av en tiopotens… Det kan bli våldsamt.
Allt vi säger, sa du?
Här har du, din stora luns!
Vågar du inte jaga oss längre?
Bara Pelpels matte stämmer!
-Låt den inte äta upp mig! -Snabbare!
Vi tog den till slut!
-Tänk att du kan springa så fort. -Det är chokladen.
Det är chokladen.
Är den död?
Försiktigt. Pansaret är otroligt starkt.
Sannerligen!
Det är nån sorts titanlegering, men det är inte pansar…
Det är inget monster. Det är en maskin!
Nån styrde den inifrån.
Och flydde.
Är det nån som har byggt den där saken?
Sakerna!
Var det där…?
Mina Stormhjul.
Blixten tog min varma choklad!
Beskyddaren har räddat oss.
Klaus och Veruca har inte tagit däcken, men nån annan har det.
Jag misslyckades.
Varför lämnade du oss i sticket när det hettade till?
Det är så…o-mastodontigt.
Jag är inte den fulländade krigaren från dina seriealbum,
men jag ville leva upp till din drömbild av mig.
Oftast känner jag mig inte alls som nån gammal mästare.
Mer bara gammal.
Det förklarar en hel del.
Hädanefter behandlar vi varandra som jämlikar.
Jag har bara ett önskemål.
Kan vi låta bli att byta kropp mitt under toalettbesök?
Ja, det blev väldigt specifikt, men det behövde sägas.
-Kan du inte heller sova? -Hjärnan vägrar hålla tyst.
Klaus och Veruca, och nu Beskyddaren med Stormhjulen…
Uppdraget var så enkelt förut.
Det här kanske kan hjälpa.
Det är ingen riddarkodex eller så, men du har rätt.
Det är inte lika enkelt längre.
"De bästa ledarna vet när de ska lyssna och följa."
Det är ju riktigt bra.
Har du ritat dig själv sittande på Mästare Mastodonts axlar?
Det där skulle jag ju sudda bort.
-Det går inte att sudda… -Synd, för nu är den min.
"Den grymma före detta drakmästaren
och den odubbade riddaren som verkligen borde dubbas"-kodexen.
Vad sägs om… Vad sägs om Drakriddarkodexen?
Kolla armen. Gåshud.
Drakriddare!
Ja!
-Du kan släppa min arm nu. -Inte än.
Var är de?
De måste ha lämnat nåt spår efter sig.
Inget här borta.
Som om du skulle hitta nåt under bordet…
Den där gåsen är hans pappa. Han är vrickad.
Jag ser fram emot att se hans knäppa min när jag fångar Po.
Hon?!
Vad gör hon…?
Nej, glöm det. Jag hoppar av.
Vem är hon?
Forouzan.
Piratdrottningen.
Jag har funnit honom!
Han är på väg österut på Stilla havet.
Det är verkligen han. Nudelgåsen!
Vi behöver en besättning.
Undertexter: Karl Hårding