СЕРІАЛ NETFLIX
Ану киш.
Бережіть голови! І руки.
Та й ноги також!
Нам обов’язково бігти всередину вулкану?
Здається, відповідь очевидна.
Гей! Сюди!
Все. Можеш мене опустити, я можу йти сама.
Ти впевнена? В тебе поцілили гарматною кулею.
Так. Чому ти не померла?
Бо займаюся йогою.
Невідомо, куди веде ця дорога, будьте пильні і за мною.
Нарешті. Я вже почала хвилюватися.
Кожен візьміть по скорпіону.
Пробач мені, але…
Знаю. «Навіщо будувати лабораторію всередині вулкану?»
Все було досить непогано, до сьогодні.
Ого.
Цей кролик.
Звідки він у неї?
Що?
Ти Лулу?
Хто ти?
Мене звати Акна.
Я зробила цього кролика.
Ведмеді востаннє перейшли нам дорогу!
Де ж вони?
Ой, замовкни нарешті!
Треба тікати звідси. Ми задихнемося.
Але в них мій батіг.
Веруко! Ти їх проґавила.
Що?
Ану повтори.
Ти чого? Я ж пожартувала!
Ходімо, прочешемо територію.
Вони не могли далеко зайти.
Тримайтеся!
Як ти керуєш цією штукенцією?
О!
Твій дім розбитий, що далі?
Це не мій дім. То була лабораторія.
А до мене ми якраз ідемо.
Я тримаюся.
Гей, команда Дракона.
Ба?
Ба!
Як ся маєш?
Дідько. Закінчилась слина.
О, вкрадений урожай.
Роздаєш свою здобич?
Отже, це і є твій…
дім?
Чекай. Що тут сталося?
То ти грабуєш сусідні міста,
щоб урятувати рідне місто після неврожаю?
Ми беремо рівно стільки, щоб вижити.
15 років тому брат подарував мені цього кролика.
В Англії. Як ти його могла зробити?
Ну. Потрібне начиння, тканина і голка. О!
Ти не про це запитувала.
Акно, зберися.
Ти знала мого брата?
Наші ферми не завжди були такими.
Ми збирали багаті врожаї і ділилися ними з іншими.
В той час я цілими днями займалася улюбленою справою:
робила іграшки.
Тутешні діти підбігали до мене й кричали:
"Акно, це щось новеньке?"
Яка ж я була щаслива бачити їхні усмішки.
Але потім, одного дня…
дощі припинились.
Так.
Від засухи урожай загинув,
а згодом засуха почала мучити і всіх інших.
Казали, що ми прокляті,
бо в сусідньому селі Тікал дощило як ніколи.
Я не вірю в прокляття. Це все дурниці, як на мене.
А потім з’явився він.
Лицар здалеку.
І він такий: "Я лицар здалеку,
я чув, що тут є той, хто керує блискавками.
Ти щось таке бачила?"
І я йому: "Звучить підозріло. Я в таке не вірю".
А тоді він такий:
"Я підозрюю, він бере силу від стародавньої зброї.
Ось, поглянь".
Він показав мені мапи і схеми, і я така:
"А от у це, сер, я вже вірю".
І він: "Потрібна допомога".
І я: "Нам також".
Ми пішли в Тікал до їхнього старости Зуми,
щоб розпитати про типа з блискавками.
Тут ми її й побачили.
Зума…
була тією, хто керує блискавками.
Вона скористалася силою, щоб украсти наші дощі!
Я повертаюсь до Алфі й така: "Що робити?"
І він такий: "Заберемо кільця і врятуємо твоє село".
Але Зума така: "О, та невже?"
І напала на нас.
О!
-Чужинець! -Стій!
І тут вона така:
"В атаку".
Я мусила діяти.
Ми втекли. На щастя, ми втекли.
Ми знали, рано чи пізно Зума по них повернеться,
тож Алфі сказав: "Відійди. Я їх знищу".
Та вони були дуже міцні, і я така:
"О, я дещо придумала".
Та все було марно, і ми такі: "О, ні, все марно!"
Але Алфі покликали в Англію, і він сказав: "Не бійся!
Я ще повернуся!"
Я не вмію пародіювати.
І я йому: "О, я хвилюватимусь. Повертайся".
А тоді…
Я дала йому сувенір для сестри, про яку він розказував.
Ти дуже схожа на нього.
Як він там?
Що?
Його вбили.
О. Ого.
Ну. Ясно, чому він мені не писав.
То мій брат був тут?
І він знав про зброю Тянь-Шаню.
Очманіти.
Акно, ти врятувала нас від лиходіїв, які вбили Алфі.
Я…
Врятувала?
Мій брат намагався вберегти нас від цієї зброї,
а натомість, ті куниці його вбили.
Але тепер я можу їх знищити, раз і назавжди.
Потрібна лише достатньо сильна зброя.
Тому прошу,
віддай Грозові Кільця.
-Вони не в мене. -Що?
Звісно, не в неї.
Алфі сказав, що знає, хто їх знищить.
В Англії.
-А. -Що?
Він забрав їх в Англію?
Ні. Ні, ні, ні.
Не люблю когось засмучувати.
Клаус і Верука зовсім поруч!
Якби в мене була зброя Тянь-Шаню,
я могла б…
В жодному разі.
Я сама поквитаюся з куницями.
Ми їх не можемо знайти.
Але можемо завадити вкрасти бажане.
Ми знищимо зброю, як хотів твій брат.
Ми завершимо його місію, я обіцяю.
І першим буде Грозове Кільце.
Не хочу псувати моменту,
та якщо хочете забрати в Зуми Кільце,
його доведеться виривати з її холодних рук.
Повірте мені. Я багато років намагалась.
-А як же скорпінони? -У нас їх замало. Так.
Нема ані зброї, ані пілотів, ані часу.
А ще мою лабораторію спалили.
Угу…
В мене немає часу, але є інші дослідники.
Доброго ранку. Привіт.
Гей!
О ні! Я прорахувався!
Прийшли скорпіони! В атаку!
Вогонь!
Пелпель!
Це ми!
-Що? По? -М?
Легше зі стрілами!
Е…
Чому ви на цих машинах? Ви знайшли негідника, який їх створив?
Ви здолали нашого мучителя?
М…
Ну…
Так! Тепер ми вільні!
Ми знайшли вашого мучителя,
і… знаєте… вона виявилась досить хорошою.
-У! -Так!
-Що… -Що?
Водні злодії!
Мучителька!
Щось уже видно?
Ой!
Агов?
Ні! І до твого відома, було б легше щось побачити,
якби ми просто йшли!
Кораблі працюють інакше, братику!
А ще це весело.
Чекай!
Он!
Прошу!
Мені вже можна піднятися?
Що? Звісно, ні!
Дивися на землю, щоб відстежувати сліди!
А ще це весело.
Ні. Ні, це неможливо.
Ми багато років боялися цих машин.
Завдяки Захисниці ми були в безпеці.
То Навіжений Дослідник – іграшковий майстер,
а Захисниця – це Зума?
Маячня!
Ви знали, що в нас давно немає води, а у вас її вдосталь?
-Ні. -Ні.
-Не може бути.
-Неправда. -Ні.
Ходили певні чутки, але ми нічого у вас не крали.
Ви знали, що ми в біді, але не допомогли.
Ну, я…
Що це таке?
Куниці.
Які вбили Алфі?
Лезо, чекай.
Це погана ідея. Вони озброєні.
Колись я вже втратила свій шанс.
Треба бути хитрішими.
Вам треба сховатися.
-Де панда? -А що ти вкладаєш у слово «панда»?
Не прикидайся дурнем.
Сліди привели нас сюди.
Ясна річ. Ці штуки кілька місяців нас тероризували.
Сьогодні ми двох здолали.
Радий за вас.
То де пілоти?
Пілоти? Пішли. Вони пішли. Втекли.
Спробуймо ще раз, жабо.
І якщо ти нас обманеш, я буду дуже засмучена.
Що нагорі?
Дуже добре подумай.
Ти точно не бачив тут ніяких ведмедів?
Е, так. Ведмеді. Дайте подумати.
Е…
Ні, нічого.
Нагорі ведмедів немає.
Ем…
Що він робить?
Думаю, він тягне час.
Це жебаня думає, що він тут головний.
Якщо добре пошукати…
думаю, ми щось знайдемо.
Годі. Це мій шанс. Зараз я помщуся за Алфі.
Лезо, зброя знищить ферму Пелпеля.
Постраждають невинні люди.
Хіба це варте твоєї помсти?
Звісно, що так.
Слухай, жабо.
Краще не бачити мою сестру розгніваною.
Тому просто видай їх нам.
Так. Зараз я просто засмучена, але що далі, то стає гірше!
Останній шанс, жабеня.
Е…
Він нас видасть.
Так. Колися вже.
Е… Дай подумати.
Я розізлилась.
Ходімо прогуляємось?
По! Вона скине його за борт!
З летючого корабля? Чому вони такі злі?
Якого дідька?
А ти в нас хто така?
Агов?
Я Захисниця. Я захищаю.
Я знав, що ви прийдете!
А як вам таке! Кільця самі йдуть до нас!
Пощастило.
Так. Я їх поверну.
А ти спробуй, сестричко.
З тобою весело.
Промахнулась.
Знову промахнулась.
Ой. Щось я стала повільна.
Це вже інша розмова.
Ой!
Попалась!
Тату, Акно, можете нас підняти?
Е, на жаль.
У пташок порожнисті кістки, і розмах крил… Я пас.
А в мене остеопороз.
Зума?
Швидко ти видихнулась.
Як ти смієш? Що це таке?
Ти точно хочеш знати?
Гаразд, веселися.
А, а, а.
Чекай, чому ти смієшся?
Гарний вигляд.
Здається, це моє.
Бо мені вони личать.
Нічого особистого.
Бережи мою таємницю.
Ти ж розумієш, так?
Пелпель!
Оце так сила тяжіння!
Впіймав.
Захисниця – це Зума!
Все, що вони казали, правда.
М?
Якщо не помиляюся,
в неї тепер три зразки зброї?
Здолати її буде непросто, але всі зразки в одних руках,
і ми знаємо, що робити.
Мабуть, ти мала рацію.
Ми могли покінчити з Клаусом і Верукою в тій хижі.
Вони були озброєні. Це було ризиковано.
А тепер беззбройні.
Я йду з тобою.
Лицарю потрібен сквайр, так?
Ні.
Ти потрібен їм.
Я впораюсь.
Переклад субтитрів: Тетяна Горстка