СЕРІАЛ NETFLIX
Ану киш!
Круто. Я в захваті.
Цікаво, як ним керувати.
Люблю себе за це!
Ходити пішки це так старомодно.
Цей шолом — просто диво.
Привіт, красуне.
Подивимось, що вмієш ти.
Що ж.
Ми збільшили темп роботи, щоб збудувати скорпіонів.
Не думав, що це скажу.
Чудові малюнки.
Радий, що ви займаєтесь мистецтвом.
Це не просто фарба, це гума.
Ми плавимо м’ячі для пок-та-поку і потім вкриваємо цим скорпіонів…
Від блискавок!
Вибач, це були твої слова. Просто я така рада. Вибач.
То ви поєднали бойові прийоми
з блискавкотривкими скорпами?
Ви двоє — чудова команда.
-Е… -Е…
-Все одно мені дивно. -Дуже дивно.
З цими крихітками ми виграємо бій.
В нас непогані шанси.
От тільки в Зуми тепер і Шолом, і Рукавиця.
Хм?
Ваші крихітні мізки вже придумали, що з цим робити?
Е…
Гей.
Ми зможемо.
У нас є розум. Є скорпи. У нас є ми!
Нам цього завжди вистачало.
Е…
Не дозволяйте неминучому привиду смерті зупинити вас.
Чому?
Звісно, Зума спробує вас розірвати, на дрібні шматки…
Цього хлопчину точно.
Мене?
Але в нас є сила, тотожна силі зброї Тянь-Шаню.
Я.
Звісно.
Але як саме?
Майстри об’єднувались зі стихіями, щоб зміцнити сили.
Я створив Грозові Кільця,
щоб удосконалити свої грозові сили.
Ваші… Стоп. чекайте.
Заберете в Зуми зброю Тянь-Шаню?
Ні.
Я кажу, що можу повернути сили блискавки
і вкрасти зброю в Зуми.
Круто! Так!
Зробіть це. Ми це зробимо.
Майстер Мастодонт
наша секретна зброя!
Ура!
А якщо це гусяче тіло в бою загине…
-Що? -Я просто переселюся в інше.
Що?
Пробачте. Повторіть останні слова.
Почалось.
Оце так несподіванка.
Не могла залишитись осторонь?
Де твій брат?
Спустився в джунглі, щоб зварити мені цілющий напій.
Корисний хлопчина, коли думає головою.
Поклич його.
Негайно.
Пробач, я не маю на це сил.
Схоже, мене добряче побило.
Я сказала, негайно.
«Принеси мені ліки, Клаусе.»
«Повиси на мотузці, Клаусе.»
Я тобі брат чи служка?
Я роблю, що вона скаже, і де ми тепер?
Запитую востаннє.
Де Клаус?
Тс…
Або він зовсім не повернеться.
Він твій брат.
Зараз йому було б краще тихенько втекти.
Не всі ж такі благородні як сер Алфі-Вафлі?
Ой!
Ти забарився.
-Ось. -Ух.
-Що? -Потім.
На здоров’я.
Спершу спекаємось декого, хто в печінках мені сидить.
Де ти ховаєшся, медожерко?
Майже.
Майже вдалося.
О…
Що ви робите?
Зосереджуюсь.
Разом із тілом я втратив зв’язок зі стихіями.
Мені потрібен абсолютний спокій,
щоб відновити силу.
Так, щодо цього.
Чому я не бачив, як ви використовуєте грозову силу?
Хіба я бодай раз був в абсолютному спокої,
відколи зустрів тебе?
Навчіть мене.
Я серйозно.
Ви постійно кажете, яке слабке тіло мого тата.
Навчіть працювати зі стихіями.
І я завалю Зуму одним махом!
Що?
Навіть якби й хотів, я не можу.
На це знадобиться тисяча років. Ні, дві тисячі.
Я б навчився й за одну…
Тисячу…
Ти марнуєш мій час!
Ми програємо цей бій.
Ми програємо, якщо я не спробую.
Влаштуймо бій просто зараз. Я доведу, що готовий.
Вгамуйся, По.
Якщо постійно комусь щось доводити, кожен бій не виграєш.
Доведіть.
«Вийшов зайчик погуляти»
«Якщо не вийдеш, тобі кінець»
Де ти ховаєшся, медожерко?
Я знайду тебе.
Виходь, де б ти не була.
Мабуть, було важко бачити свого брата з мечем у спині.
Знати, що ти в цьому винна,
рости одинокою.
І тепер ти знову геть одна.
Двоє проти однієї.
Чому ти думаєш, що можеш подолати нас?
Я Лютера Ландретська, Мандрівне Лезо,
Донька Саксонського Гвардійця.
Бо я готувалась до цього все життя.
Як сумно, чи не так?
Все життя змарнувала, щоб закінчити місію свого брата?
Ви не його місія. А моя.
Все марно, люба. Ти безнадійна.
В мене буде зброя, армія, розплата.
Випустивши монстрів, ти не зміниш минуле.
У світі для мене нічого не залишилось,
тому я знищу його крок за кроком
і відбудую, як я сама захочу.
Ой.
Удар Ослітанде — це не жарти.
Здавайся.
Ні.
Поки ви не зламаєтесь і навчите мене
пускати блискавки.
Це працює не так.
Чому?
Ти цю силу не витримаєш.
Вибухнеш за секунду.
А які шанси, що вибухну я?
Дуже високі, Качкодзьобе.
Тата не підривати.
Ти марнуєш безцінний час.
Зума сильнішає щомиті.
Я не в вибивайла граюся.
Навчіть мене.
Мабуть, я тебе недооцінював.
Стоп. Це були ви?
Вам не спокій потрібен, а виклик.
Ти мене обурив!
Фермерів і їхньої зброї недостатньо.
Скорпіонів замало.
Твоєї команди недостатньо.
Ти привів їх на загибель,
бо знаєш:
ти сам не впораєшся з її силою!
Тату?
Тату!
Пробач.
Мастодонт мене провокував, і я дав йому здачі.
Дуже сильно.
Ще й ногами.
-Тобі боляче? -О, е…
Здається, ти вибив із мене привида.
Як на шість тонн полегшав.
Вибив?
О, ні.
Де він тепер?
Ой!
То це кінець, так?
Цього я й хотіла, Веруко.
Щоб ти відчула те, що я відчуваю все життя.
Втрату.
О.
Навряд чи це можливо, люба.
Пробач, Клаусе. До зустрічі.
Що?
Ти програла.
Але…
Перепрошую?
Ти поранена. Без зброї.
І Зума сильніша, ніж будь-хто з наших ворогів.
Ти забрала в мене все,
та в мене є значно більше.
Я маю друзів і шанс закінчити те, що почав мій брат.
Одинокою будеш ти.
Ти програла.
Пробач, Клаусе.
У мене справи.
Веруко?
Веруко!
Гаразд.
Зроби це.
Я надто довго за вами ганялася.
Сам вирішуй, куди тобі далі.
Тільки мені не заважай.
Зума!
Атакуємо на світанку.
Так!
Лезо, ти повернулась?
Що сталося?
Ти ціла?
Я зробила те, що мала.
О.
Це обійми із серії «Я бачила багато жахіть»?
Ні.
Я дала їм втекти.
Хм.
Я бачила багато жахіть, якщо мене хтось хоче обійняти.
Все, досить.
Ти часу не гаяв.
Це не все.
Мастодонт возз’єднався з силами.
Він може забрати в Зуми зброю.
Будемо сподіватися. Який план, Мастодонте?
Е…
Хороша новина.
Він більше не в тілі мого тата.
Я багато чого проґавила.
То… де ж він?
Тут.
Переклад субтитрів: Тетяна Горстка