𝄆 Downloaded From BollyFlix 𝄇
Skadoosh.
Oi. Jeg skal kjøpe meg min egen båt.
Dette er, aprikoser, og…
Og her borte er rosinene.
Akkurat. Fort deg og få disse to lastet av.
Å, noen tunge rosiner.
Oi. Hører du noe?
Det er Veruca Dumont!
Dette er stort. Bind henne fast. Vi fører henne til ridderne selv.
Lurer på om det fortsatt er dusør for henne.
KUNG FU PANDA DRAGERIDDEREN
Se på denne greia. Den faller fra hverandre når som helst.
Jeg savner Lutheras skjold.
Rareste navnet på et sverd.
Hei, det handler ikke om sverdet. Det handler om krigeren som har det!
Det handler litt om sverdet.
Jeg kom meg aldri så langt nord.
Alfie sa alltid at han skulle ta meg med.
Han elsket å være i naturen.
Å, ja! Han var spesielt god på å identifisere den lokale floraen.
Ingenting interessant bor så langt ute.
Personen som sendte Alfie etter våpnene, kanskje. Som kanskje kan ødelegge dem.
Hva tenker vi? En stor pøl med syre? Et mystisk energismell?
Å! Eller en drage som spytter elektrisk ild?
Eller store tenger? Skjønner du hva jeg mener?
Ja, nei, ikke tenger.
Blad, går det bra?
Beklager. Det er bare…
Hele barndommen tenkte jeg på hvordan disse oppdragene var.
Om det får deg til å føle bedre, gikk du ikke glipp av stort.
Hvordan da?
Alfie var ikke så glad i hele riddergreia. Han var ganske…
ferdig.
Takk for historietimen om min egen bror, men jeg tror jeg hadde visst
om Alfie var "over" jobben han jobbet mot hele livet!
Hva?
Ting gikk så bra, og nå hater hun meg.
-Nei. -Akna.
Kan dere holde følge?
Det tar lang tid å komme på godsida til Blad, og da mener jeg lang!
Man kan tro at man er på godsida
bare for å se at du er lurt inn i en hule,
skjult fra elementene, og selv om hula virker bra,
er det en dårlig side-hule.
Det har vært en dårlig side-hule hele tiden.
Men uansett, slapp av.
Jeg skal lære deg Po-sjarm så blir dere venner. Bare gjør som meg.
Dette blir en katastrofe.
Hvor er alle sammen?
Kom dere inn. Blad elsker selvsikkerhet.
La oss spørre oss for i neste landsby.
Det er ingen på flere mil.
-Slapp av, vi finner noe. -Ja da! Gi aldri opp!
-Trodde du jeg skulle gi opp? -Et uttrykk.
Hei. Sjekk dette!
Grev Tistleton, dronningen sa du hadde dødd på slagmarken.
Å nei,
det var tvillingbroren min Reginald,
og nå har min andre tvillingbror Ramsey stjålet Roseport-området.
Det ser ut til at krigen ikke er over enda.
Men først…
Så dronningen anerkjenner endelig at vi eksisterer.
Snakker du til meg?
Du er en ridder, er du ikke?
Jeg heter Edgar. Følg meg. Jeg kan vise dere til sumpen.
-Ser du? Det er interessante folk her. -Snakker til livløse ting, skjønner.
Vær så snill å si at du ikke er like ubrukelig som den forrige?
Hva var det han het? Det var… Alan.
Hva? Nei. Arnold. Nei. Mm…
Alfie?
Ja, han.
For en dust!
Vent, hva mener du med dust?
Demoner!
Hei! Hva er problemet ditt?
Vel, du ser vennlig ut.
Pleide å være masse folk her i Festermouth
med store drømmer om å vokse og bli en skikkelig by.
Og nå er det bare meg og dukkene mine.
Skjønner. Kan du fortelle meg mer om ridderen?
Aye, monstrene. Det er derfor du er her, ikke sant?
Vi ba dronningen om hjelp,
men riddere hun sendte dro inn i sumpen, kom ut, og bare dro.
Jeg har ventet 15 år på at noen skal fullføre jobben.
Hvorfor er du fortsatt her?
Jeg kunne ikke bare forlate dokkene!
Ja. Du vil jo ikke gjøre dem sinte.
Alfie dro uten å forklare hvorfor?
-Han ropte "Må stikke!" da han dro. -Det høres overhodet ikke ut som Alfie.
Enig med henne.
Ja. Du har rett, Blad. Veldig ulikt ham. Kjemperart.
-Det var ikke det du sa tidligere. -Jeg… Vel… Hmm.
Hva mener du?
Begge deler? Ingen? Ja.
Broren min hadde ikke bare gitt opp et sånt oppdrag.
Det må være noe vi ikke vet.
Vi skal ta oss av sumpmonsteret for deg.
-Virkelig? -Seriøst?
Det som er der inne er svaret på hva som skjedde med Alfie.
Vent, er det en premie?
Ja.
Du kan velge deg en dokke.
-Avtale. -Å, gi…
Hva ser du?
Jeg vet ikke. Ingenting, tror jeg!
Se på det. Denne karen ser ut som ordføreren.
Lurer på om han blir gjenvalgt.
Det blir mørkt.
Kanskje det er best om vi sover litt, og kommer tilbake i morgen?
Ja, kanskje vi skulle…
Vi må fortsette. Svaret er her, jeg kan føle det.
Er det det du føler? For jeg føler at dette stedet vil spise oss.
Demoner!
Kan du roe deg ned? Den er bare litt over…
Sumpmonsteret!
Den er ugjennomtrengelig!
Rukhmini! Dere, jeg har Rukhmini!
Ta denne!
Jeg sa at det er krigeren som bruker sverdet.
Det er ingenting der. Det er… Det er bare mose.
Po!
Akna, jeg trenger at du fokuserer.
Fokuserer? Fokuserer på hva?
Å dø? Å ikke dø? Fokuset mitt er for fokusert på dødsgreiene!
Hva skal jeg gjøre?
Akna! Fokuser på å slåss!
Vet du hva? Jeg er lei av holdningen din!
Beklager at mitt første instinkt ikke er å løpe inn i kamp
når jeg ser gigantiske mosemonstre, eller at jeg sier feil ting
hver gang fordi du er i dårlig humør.
Hva enn greia di er, slutt, fordi jeg takler det ikke lenger!
Hvem sa du kunne dra? Kom tilbake!
Jeg tror jeg liker deg når du er sint.
Hvem våger å forstyrre meg?
Greit, jeg har ikke tid til dette!
Gi oss tilbake vennene våre, din forvokste, mosemonster-greie!
Å, ja. Monster. Har ikke hørt den før.
Vi kom for å få svar, men om du angriper forsvarer vi oss.
Det er det alle sier.
Jeg holdt det jeg lovet. Nå, la meg være.
Holdt hva du lovet hvem? Si det!
Seriøst?
Ridderen.
Han lovte meg fred.
Men nå har dere brutt det løftet.
Er det du som sendte ham etter Tianshang-våpnene?
Kjenner du til Tianshang-våpnene?
Ja, jeg ser likheten.
Angriper landsbyboere, terroriserer byen sin.
På ordre fra dronningen arresteres du for å svare for dine forbrytelser.
Terroriserte jeg dem? De kom hjem til meg, ødela min sump.
Vet du hvor vanskelig det er å ta vare på mose?
Ikke vanskelig?
Jeg har levd i denne sumpa i over hundre år,
familien min i tusenvis av år før meg.
Helt siden den landsbyen dukket opp har jeg ikke fått et øyeblikks fred.
De kaller hjemmet mitt stygt, kaller meg monster, så jeg forsvarer meg selv.
Det er to sider av alle historier.
I noen er jeg monsteret.
I andre, er dere.
Jeg hører hva du sier. Jeg ble ridder for å hjelpe de hjelpeløse.
For å gjøre verden til et mer fredelig sted.
Du er annerledes enn de andre som har kommet før.
Villig til å gjøre mer enn du får beskjed om. Villig til å ofre for det som er…
For det som er… For det som er…
For det som er… For det som er riktig.
Si meg, ridder. Har du hørt om Tianshang-våpnene?
Så det var sumpmonsteret som sendte broren min på oppdrag?
Flott. Vi er tilbake til monstergreia. Jeg har et navn, vet du!
Men spør noen hva det er? Nei.
Mye enklere å kalle meg monster
bare fordi jeg er gammel og fuktig og kan bruke store mosehender med magi.
Jeg heter Duncan.
Hvorfor sendte du Alfie på dette oppdraget?
Få visste om våpnene, men det var et spørsmål om tid
før de falt i feil hender, og da hadde vi alle vært i trøbbel.
Om ikke en stolt, modig, uselvisk ridder kunne finne og ødelegge dem først.
For å være ærlig trodde jeg han kom til å dø.
Men så kom han tilbake med et Stormhjul.
Han lovte jeg skulle få være i fred. Lovte!
Men her er dere og graver i mosen min, spør meg om alt mulig.
-Ødela du det? Vet du hvordan? -Jeg snakker ikke mer til deg!
Vi trenger svar, Duncan!
Så nå bruker du navnet mitt?
Ha!
Wow!
Nei, vent. Duncan, vent…
Vi fant de andre våpnene.
Ha! Godt forsøk. Selv den ridderen fikk så vidt tak i et.
Det er sant.
Jeg hjalp Alfie å få det første hjulet, i Tikal, og vi fant akkurat det andre.
Pisken var gjemt i de vandrende ruinene til et steinmonster.
Og hansken var i Kina, og hjelmen var…
Jeg vet faktisk ikke. Den kom til oss. Men vi har dem!
Og hvor er de, da?
Gjemt. For ridderne. Vi stoler ikke på dem heller.
Vær så snill, hvordan ødelegger vi våpnene?
Om jeg sier det jeg sa til ham, lover dere å aldri komme tilbake?
Vi lover.
Greit! Den eneste måten å ødelegge våpnene
er å føre dem til der de ble smidd, Den gamle byen Tianshang.
-Vær så snill å si at den er nærme? -Nærme, men langt unna.
Sunket. Ruinene ble slukt da De gamle mesterne ødela verden.
Legenden sier den fortsatt eksisterer, et sted dypt under byen a-a-ah…
Byen Ah?
Nei. Byen London.
Wow. Hvordan vet du alt dette hvis du aldri forlater sumpen din?
Fordi mine forfedres sjeler er fanget inni de våpnene.
Er du etterkommer av De onde gamle mesterne?
Onde, hva?
Alle saker har to sider, husker du?
Får en stor premie i framtiden.
Jeg skal kjøpe min egen båt. Nei, vent… En båtbutikk. Ja.
Du er våken.
Hvor er broren din? Skikkelig dusør for ham og sånn?
Drept. Av bjørnen. Luthera.
Folk snakker om henne! Siste jeg hørte er at hun jages nordover.
Kan dere gi meg et eple? Jeg er utsultet. Hungrer.
-Jeg er vel ikke verdt så mye død? -Å, nei.
Risikerer ikke at du bruker kreftene dine på det eplet.
Sola er oppe, gutter.
Ikke mer magi på meg.
Det blir vår lille hemmelighet.
Er vi på vei nordover? Ser deg snart, lille bjørn.
Så sumpmonsteret er i slekt med Den mørke armeen.
Betyr det at de er bevere med kalde hoder?
Unnskyld meg.
Jeg vet jeg ikke har vært snill mot deg.
Jeg har bare hatt en versjon av broren min i hodet mitt de siste 15 årene,
og du har fått meg til å innse at det er mye jeg ikke vet om ham.
Jeg er sjalu!
Jeg er sjalu for at du kjente en side av ham jeg aldri gjorde.
Ja, det skjønner jeg.
Men begge deler kan være sant.
Han ville være en ridder. Men følte seg også begrenset av det. Han var min bror,
men jeg vil gjerne få vite mer om hvem han var som din venn.
Så hvordan finner vi denne underjordiske byen?
Broren min var nøye. Hvert oppdrag, hver oppgave tok han detaljerte notater.
Høres ut som Alfie.
Om han fant veien til Den gamle byen Tianshang,
er det skrevet ned et sted på kontoret hans hjemme hos oss, Landreth.
Hva! Skal vi til Blad-huset?
Og det betyr at et veldig annerledes monster venter…
Moren min.
Å, hei! Hva skjedde? Ble du kvitt monstrene?
Må stikke!
-Må stikke, ha det! -Beklager! Ingen returer!
Oi! Kom tilbake!
Å, ikke igjen.
Ikke igjen!
Tekst: Rikke Carlberg