𝄆 Downloaded From BollyFlix 𝄇
Skadoosh.
Jag ska köpa mig en egen båt.
Häri har vi…aprikoser.
Och här borta är russinen.
Okej, då lastar vi av dem snabbt.
Oj, vilka tunga russin.
Hörde du nåt?
Det är…Veruca Dumont!
Vilken grej! Bind henne, så ger vi henne till riddarna.
Undrar om det är prispengar på henne.
KUNG FU PANDA DRAKRIDDAREN
Titta på den här, den faller snart isär.
-Jag saknar Lutheras sköld. -Skumt namn på ett svärd.
Det handlar inte om svärdet, utan om krigaren som svingar det.
Det handlar lite om svärdet också.
Jag har aldrig varit norröver. Alfie sa att han skulle ta med mig dit.
Han älskade naturen.
Verkligen! Han var bra på att identifiera växter.
Inga intressanta personer håller till här.
Kanske den som skickade Alfie efter vapnen.
Kanske vet de hur de kan förstöras.
Vad tänker vi nu? Ett syragrop? En mystisk energiexplosion?
Eller en drake som sprutar elektrisk eld?
Eller enorma tänger?
Hänger ni med?
Nej, inte tänger.
Är allt bra, Svärdet?
Förlåt, det är bara…
Jag ägnade hela barndomen åt att fundera över såna här uppdrag.
Du har inte missat mycket, så att du vet.
Vadå?
Alfie var inte särskilt mycket för den här riddargrejen. Han var mest…
…trött på det.
Tack för historielektionen om min egen bror, men jag hade nog vetat
om Alfie hade "tröttnat" på det han slitit för hela sitt liv.
Va?
Det gick så bra, och nu hatar hon mig.
-Nä, då. -Akna!
Kan du gå lite snabbare?
Det tar tid att få Svärdet att gilla en. Väldigt lång tid.
Man tror att man har lyckats,
men förpassas till en grotta, gömd från världen,
och hur mysig grottan än verkar så är det en ovänsgrotta.
Det har alltid varit en ovänsgrotta.
Men hur som helst, ingen fara.
Du ska få ta del av min Po-charm, så är ni snart bästisar. Gör som jag, bara.
Det här blir en katastrof.
Var är alla?
In med dig. Svärdet gillar beslutsamhet.
Vi hör oss för i nästa stad.
Det kommer ingen på länge.
-Lugn, vi hittar nåt. -Ja, precis! Ge aldrig upp.
-Skulle jag ge upp? -Det är ett uttryck.
Hörni, kolla där!
Greve Thistleton, drottningen sa att ni dog ute på slagfältet.
Nej då, det var min trillingbror Reginald.
Och nu har min andra trillingbror Ramsey stulit Roseport grevskap.
Det här kriget är visst inte över än.
Men först…
Drottningen erkänner alltså vår existens.
Pratar du med mig?
Du är väl en riddare, inte sant?
Mitt namn är Edgar. Följ mig, jag ska visa er till träsket.
-Kolla, det finns intressant folk här ute. -För nån som brukar tala med föremål, ja.
Säg inte att ni är lika inkompetent som den förra.
Vad var det han hette? Alan, var det.
Nej, Arnold. Nej. Eh…
Alfie?
Ja, han var det.
Vilken odugling!
Vad menar du med "odugling"?
Demoner!
Vad är det med dig?
Du ser snäll ut.
Förr var det fullt av folk i Festermouth
med stora drömmar om att bli en riktig stad.
Nu är det bara jag och mina dockor.
Jag förstår. Kan du berätta mer om riddaren?
Monstren, ja. Det är väl därför ni är här?
Vi bad drottningen om hjälp,
men riddaren hon skickade gick ut i träsket, kom tillbaka och gick.
Jag har väntat i 15 år på att nån ska avsluta jobbet.
Varför stannar du här?
Jag kan ju inte överge mina dockor!
Nej, dem vill man inte reta upp.
Gick Alfie utan att säga varför?
Han ropade "måste dra" medan han stack iväg.
Det låter inte alls som Alfie.
Håll med.
Ja. Du har rätt, Svärdet. Väldigt olikt honom. Superkonstigt.
-Det var inte precis vad du sa förut. -Men jag, alltså…
Hur ska du ha det?
Både och. Inget alls.
Min bror skulle inte ge upp ett sånt uppdrag.
Det måste ha hänt nåt mer.
Vi tar hand om träskmonstret åt dig.
-På riktigt? -Allvarligt?
Det som finns där ute är svaret på vad som hände med Alfie.
-Vänta, får man nån belöning? -Ja.
En valfri docka.
-Taget. -Men…
-Vad ser du för nåt? -Jag vet inte. Ingenting, antar jag.
Kolla, den här klumpen ser ut som borgmästaren.
Undrar om han har blivit omvald.
Det börjar mörkna.
Det kanske är bäst att vi vilar lite och kommer tillbaka i morgon?
Ja, vi kanske borde…
Vi måste vidare. Svaret finns här, det känner jag på mig.
Känner du det? För mig känns det som om stället vill äta upp oss.
Demoner!
Kan du lugna dig? Det är bara lite växt…
Träskmonstret!
Det står emot mina sparkar!
Rukhmini! - Det tog Rukhmini!
Få se hur du klarar det här!
Det handlar om krigaren som svingar svärdet.
Det är inget i, bara mossa.
Po!
Akna, fokusera nu!
Fokusera? På vadå?
Att dö? Inte dö? Mitt fokus fokuserar för mycket på döden!
Vad ska jag göra?
Akna! Fokusera på att slåss!
Vet du vad? Jag har tröttnat på din attityd!
Förlåt om min första instinkt inte är att slåss med mossmonster
eller om jag råkar säga fel saker bara för att du är på dåligt humör.
Vad det än beror på, så lägg ner, för jag tänker inte tolerera det mer.
Vem sa att du fick gå? Kom tillbaka!
Jag tror att jag gillar när du är arg.
Vem vågar störa mig?
Jag har inte tid för sånt här!
Ge oss våra vänner tillbaka, din övervuxna mossmonstergrej!
Monster, ja… Den har jag aldrig hört.
Vi söker bara efter svar, men om du anfaller, försvarar vi oss.
Så säger alla.
Jag höll mitt löfte. Låt mig vara i fred.
Ditt löfte till vem då? Berätta!
Allvarligt?
Riddaren.
Han lovade mig lugn och ro.
Men nu har du brutit det löftet.
Var det du som skickade ut honom efter Tianshangvapnen?
Känner du till Tianshangvapnen?
Ja, nu ser jag likheten.
Du attackerar bybor och terroriserar byn!
På drottningens order griper jag dig för att ställas till svars för dina brott.
Skulle jag ha terroriserat dem? Det är de som har förstört mitt träsk!
Vet du hur svårodlad mossa är?
Inte särskilt?
Jag har levt i det här träsket i över hundra år,
och min släkt i tusentals år före mig.
Sen byn byggdes har jag inte fått en lugn stund.
De säger att mitt hem är fult och kallar mig för monster, så jag försvarar mig.
Det finns två sidor av varje mynt.
På den ena sidan är det jag som är monstret, på den andra är det du.
Jag hör vad du säger. Och jag blev riddare för att hjälpa hjälplösa.
För att göra världen fredligare.
Du är inte som de andra som har kommit hit.
Du är beredd att göra mer än du blir beordrad, att göra uppoffringar för det…
För det… För det… Attjo!
För det… För det rätta.
Säg mig, har du hört talas om Tianshangvapnen?
Det var alltså träskmonstret som skickade ut min bror efter dem.
Då var man alltså monster igen… Jag har faktiskt ett namn.
Men bemödar sig nån att fråga? Nej, enklare att kalla mig monster,
bara för att jag är gammal, fuktanlupen och kan skapa mosshänder med min trolldom.
Jag heter Duncan.
Men varför skickade du ut Alfie efter dem?
Få kände till vapnen, men det var bara en tidsfråga
innan de föll i orätta händer, och då skulle vi alla vara illa ute.
Om inte en stolt, tapper och osjälvisk riddare fann dem först och förstörde dem.
Jag trodde ärligt talat att han skulle dö.
Men sen kom han tillbaka med stormhjulet.
Han lovade att lämna mig i fred!
Men här kommer ni och hackar i min mossa och är frågvisa.
-Förstörde du det? Vet du hur man gör? -Jag har pratat nog med dig!
Vi behöver svar, Duncan!
Så nu duger mitt namn?
Nej! Vänta, Duncan!
Vi fann de andra vapnen.
Bra försök. Riddaren hittade med nöd och näppe ett.
Det är sant.
Jag hjälpte Alfie få det första hjulet och vi fick nyss tag på det andra.
Piskan var gömd i ett klippmonsters vandrande ruiner.
Handsken fanns i Kina och hjälmen…
Det vet jag faktiskt inte, för den kom till oss. Men vi har dem!
Var är de, i så fall?
Gömda, för vi litar inte heller på riddarna.
Snälla, hur förstör vi vapnen?
Om jag säger det han fick veta, lovar ni då att inte komma tillbaka?
Vi lovar.
Då så. Det enda sättet att förstöra vapnen
är att ta dem till platsen där de smiddes, i den uråldriga staden Tianshang.
-Säg att det är i närheten. -Nära, men fjärran.
Den är sjunken. Ruinerna slukades när de gamla mästarna förstörde världen.
Men enligt legenden ska den finnas kvar, långt i underjorden under staden… A…
-Staden "A"? -Attjo!
Nej. Staden London.
Hur vet du allt det här om du aldrig lämnar träsket?
För att mina förfäders själar är fångna i de där vapnen.
Är du ättling till de onda gamla mästarna?
Onda, säger du?
Det finns två sidor av varje mynt, som sagt.
Nu blir vi rikligt belönade.
Jag ska köpa mig en båt. Nej, vänta… En hel skeppsgård.
Så du vaknar nu?
Var har du din bror? Han är värd en rundlig slant.
Mördad. Av björnen. Luthera.
Henne pratar alla om. Riddarna jagar visst henne norröver.
Kan man få ett äpple? Jag är så hungrig. Utsvulten.
Död är jag ju inte mycket värd.
Nähä, du. Jag tänker inte låta dig använda dina trollkrafter på äpplet.
Solen skiner, så ingen magi för min del.
Det blir vår lilla hemlighet.
Norrut, minsann? Vi ses snart, lilla björn.
Träskmonstret är alltså släkt med Mörka armén? Är de också förkylda bävrar?
Ursäkta mig.
Jag vet att jag har varit otrevlig mot dig.
Det är bara att jag har haft min version av min bror i huvudet i 15 år,
och du får mig att förstå att det är mycket jag inte vet om honom.
Jag är avundsjuk.
Jag är avundsjuk för att du fick lära känna en annan sida av honom.
Det kan jag fatta.
Men bådadera kan vara sanna.
Han ville vara riddare, men kände sig begränsad av det.
Han var min bror,
men jag skulle vilja veta mer om hur han var som din vän.
Hur ska vi hitta den där begravda staden?
Min bror var omsorgsfull. Han förde alltid noggranna anteckningar.
Det låter som Alfie.
Om han fann en väg till Tianshang
så finns den nedskriven på hans arbetsrum hemma i Landreth.
Ska vi hem till Svärdets hus?
Det innebär att vi har ett helt annat monster framför oss…
Min mor.
Hur gick det? Fick ni iväg monstren?
Måste kila!
-Ajöss! -Beklagar, inga returer!
Kom tillbaka!
Inte nu igen.
Inte nu igen!
Undertexter: Martina Nordkvist