𝄆 Downloaded From BollyFlix 𝄇
Skadoosh.
Med ljuset från norr vill jag ha mitt hus ungefär här.
Vi måste vara i England till nymånen, Forouzan.
Inte mitt problem. Jag har gått i pension.
Res dig upp! Vi måste segla!
Skeppet ser ut att ha full last. Äntligen en festmåltid!
Mitt skelett… De där vesslorna var inte nådiga mot mig.
Nåja. Lyft mig, gossar! I kväll blir det fest.
Plundringsmusik i d-moll, Basil.
Men min son!
Nix. Pension.
Som du vill.
Du ger mig inget val. Jag tar över ditt skepp.
Gör det, du.
Åh nej! Vapnen!
Ta den där!
Jag är piratdrottningen! Mig piratar man inte!
Kom, Bödeln!
-Bödeln? -Jag måste gömma vapnen.
Menar du att du överger mig igen?
På dem, Alice!
Är det mat?
Där borta!
De har nåt viktigt i den där kistan. Efter dem!
KUNG FU PANDA DRAKRIDDAREN
"Vi lämnade träsket med ett nytt mål: att följa Alfies väg till den gamla staden."
"Galma stadn"? Tusan!
Det är svårt att skriva medan man går.
Vi behöver alltså hitta Alfies dagbok?
Det känns som en privatsak, tycker jag. Vad är det moraliskt riktiga här?
Rukhmini?
Fel person att fråga.
Okej, okej, jag ska kolla. Lugna ner dig.
Du, Svärdet, har din mamma nåt engelskt käk?
Jag vill smaka på alla platser jag besöker för att lära känna dem.
Han också.
Det är nog bäst att ni väntar utanför.
Nej, du vet allt om min pappa, så jag ska träffa din mamma.
Min mor, Lady Lucinda av Landreth,
är manipulerande och nedlåtande mot allt som inte är "som sig bör",
tills man brister ut i gråt inför alla på Lady Dandruffs bal!
Lady Dandruff? Henne vill jag också träffa.
Ingen ska träffa nån.
Som du vill. Hon låter rätt jobbig.
Här är det, Landreth-huset.
Hemma.
Så stort det är! Och då har jag ändå bott i en vulkan.
Du har inte sagt att du är stenrik.
Vänta, vad ska hon…?
Vänta här. Det här går fort.
Vad gör du uppe så här sent? Hur kom du förbi mor?
Jag gjorde som du har lärt mig.
Luthera?
Mor.
Så fint att…
Hej.
Vi har en ytterdörr. Inte för att du nånsin använder den.
Jag… Jag ville inte störa.
Jag är bara här som hastigast, sen ska jag vidare.
Jaså?
God brittisk morgon, ers länsherre.
-Var det som sig bör? -Strunta i honom. Det gör jag.
-Hej, fru Alfies mamma! -Mamma, mina vänner. Vänner, Lady Lucinda.
Du hade förstås velat att jag hade skrivit först och stannat på te, som sig bör,
men vi har ett brådskande uppdrag…
Du har gäster med dig!
Som skulle vänta utanför.
Det gläder mig så att hon äntligen verkar ha fått vänner.
Ni måste stanna på te och bakverk.
-Är det brittisk mat? -Jag har en plåt i ugnen. Kom!
De här bakverken, finns de i olika storlekar?
-Hon verkar ju riktigt rar. -Ja, vi får se.
Ställ ut dem här och där, och släta ut duken, det glömmer du alltid.
Det gör jag inte alls.
Och vad gör du?
Jag gör jättekryp!
Kära nån.
Så många små kakor… Och vilka färger!
Och allt är staplat på höjden, som en hel kakstad!
Hoppas att de är till belåtenhet.
Oj… Vad är det här?
Det är lemon curd.
"Lemon curd"? Hur kan ett så hemskt ord smaka så gott?
Du har god aptit.
Tack, Lady mamma.
Där sitter hon och gapar. "Som sig bör" gäller visst bara mig.
En dam gapar inte,
hon uppskattar bara gäster som har vett att säga tack.
En gång lille herr plommonblomma, alltid lille herr plommonblomma.
Har frun några barn?
Hon heter Rukh-mini, för hon är i miniatyr.
Charmerande. Och du?
Jättekryp!
Varför säger jag det så högt?
Barn kan vara till stor glädje.
Åh, Alfie… Min äldste.
Trots att han var krigsherre, trots hans många uppdrag,
behövde jag aldrig be honom att hälsa på mig.
Alla kan inte vara Alfie.
-Jag vill inte att du ska vara som Alfie. -Och alla kan inte vara du.
Hyfs är en dygd som gäller alla, även om du hellre låtsas vara en krigare.
-Mer te? -Jag kan ta själv.
-Du spiller. -Kanske när jag var fem!
Som du vill.
Vi får se vad du har lärt dig, om något.
Från den höjden stänker det.
-Teet ska svalna i luften. -Du spiller.
-Nej! -Försiktigt!
Jag kan själv!
-Det handlar nog inte om te. -Du är sannerligen en vetenskapsman.
-Om du ska röra, rör som sig bör. -Jag vet hur man gör!
Nej, man rör för att få teet att svalna.
-För att lösa upp sockret! -Bådadera!
-"Bådadera!" -Var inte ohyfsad.
Jag är hyfsad!
-Ha! -Hyfsadast!
-Slå inte emot koppen! -Säg inte åt mig vad jag ska göra!
Där ser man.
Vem bryr sig?!
Jag har alltid hatat det här.
Jag ska grädda lite mer scones. Ursäkta mig.
Jag kommer strax.
Skönt att vi aldrig grälar.
Hejsan! Har du dödat alla nu?
Jag var i underläge för att du sprang din kos.
Så typiskt.
Jag kämpar åtminstone för ett syfte i stället för att gömma mig på en ö.
Vad var det?
-Kämpar, sa du? -Just det.
Och då måste man hålla sig vid liv.
Du och din förbenade tur.
-Behöver du ett handtag? -Du har händerna fulla av kakor.
Fria händer.
Det var mycket guld.
En trofé för varje framsteg på Alfies väg mot att bli riddarnas ledare.
"Intyg i yxstridskunskap."
Grymt!
Om jag känner Alfie rätt borde hans dagbok vara härinne.
Vad är det här?
Va?
En rättstavningstävling i lågstadiet.
Gulligt.
Inte för att snoka…som nån snokare.
Min mor?
-Ja, vad är grejen mellan er? -Samma som alltid.
Hon fick en riddare i Alfie, så hon ville att jag skulle bli en dam.
En perfekt avbild av henne.
Jag är en besvikelse.
Din mamma behöver bara få se dig som vi gör.
Det hade varit enkelt att vara avundsjuk på honom,
men Alfie gjorde det omöjligt.
Mamma har aldrig trott på mig, men Alfie gjorde det alltid.
Okej, storebrorsan… Var har du sina brors-hemligheter?
När jag var liten hade han svärden högt upp så att jag inte kunde ta dem.
Högt upp?
Alfies dagbok.
Där är handsken! Och det där ser ut som ett stormhjul.
Den gamla porten. Den här symbolen måste märka ut den gamla staden.
-Vi har den! -Boom, dagbok fixad!
Slå till!
Diya och jag fick ett gäng föräldralösa barn att bilda ett torn
för att distrahera slottsvakterna. De blev gripna hela bunten!
Då så…
Nu har vi det vi behöver och kan fortsätta.
Redan?
Eller så stannar vi på en kopp te till.
Jag kan berätta för Lady mamma om allt häftigt du har gjort.
Du skulle kunna få hälla upp själv.
-En liten stund, då. -Luthera av Landreth!
Överlämna dig omedelbart!
Om du följer med frivilligt kanske vi skonar dina vänner.
"Skonar"? Vi har väl inte tänkt döda dem?
-Håll klaffen, Kevin. -Jag heter…
Vad har du nu gjort, Lulu?
Det är Drake. Han måste ha följt efter. Hemsk typ.
Sir Drake? Varför har du krigsherren efter dig?
Jag hinner inte förklara nu.
-Överlämna er innan det blir ännu värre. -Du förstår inte.
Du har en minut på dig, sen slår vi in porten.
Det ska inte behövas. De kommer ut.
Förbered er för strid.
Hugg ner det största trädet på ägorna. Vi ska in.
-Ska bli! -Ska bli!
Göra intrång i en nobel familjs hem?!
Luthera är resonabel. Vi kan förhandla.
När vi går in så väntar du utanför.
Om du rör dig ur fläcken tar jag ditt andra öga.
Är det uppfattat, Calvin?
Ja, sir.
Pax för den!
Akta Alfies troféer!
Som en piska, fast ännu grymmare!
Han skulle ha förstått.
Var försiktiga nu.
Ja! Du fick den och du fick den… Grymt. Vad får jag?
Kom igen…
Det är Englands armé. Du är chanslös.
Vänta bara.
Mitt hus!
Varmt, va?
Bättre nu?
Smaka på mitt raseri!
Stavningstrofén utdelar smärta!
S-M-Ä…R-T-A, smärta!
Är det där Alfies svärd?
Jag strider med klingan som tillhör krigsherren.
Alltså mig!
Förstärkning. Om några minuter är ni övermannade.
Kom hit.
-Hej, Colin! -Läget?
Vi ses!
Du är bättre än de, Colin.
Du, Corbin! Vart tog de vägen?
Varför står du bara där?
Jag fick order om att inte röra mig.
Din odugliga, trilskande… Du ska få ångra det här!
Sök överallt! Hitta dem och för dem till mig.
Det där var mitt livs näst sämsta tebjudning.
-Nån annan som är hungrig? -Är du nånsin inte hungrig?
Hon kommer att ändra sig.
Det behövs inte. Jag behöver bara den här.
Varför är de här vapnen så viktiga för dig?
Du vet ju att jag gillar accessoarer.
Bär mig snabbare!
Nu har du ingenstans att fly.
Här borta!
-Hitåt! -Framåt!
Klättra upp!
Du och din förbenade tur.
Vad kan man göra?
Nu kommer de inte undan. Följ efter mig!
-Vart tog de vägen? -Var de inte här?
De kanske gick hitåt.
Ja, kanske. Basil, spela lite hitåt-musik.
Varsågoda.
Undertexter: Karl Hårding