𝄆 Downloaded From BollyFlix 𝄇
Skädäm.
Äiti? Mitä sinä täällä teet?
Tulin auttamaan.
Ei.
Siistiä! Tervetuloa!
Ei siistiä! Seurasitko meitä?
En voinut antaa sinun lähteä.
Tulisit kotiin, niin selvitetään asiat. Ennen kuin johonkuhun sattuu.
Emme me sitä pelkää. -Niin. Me suorastaan tykkäämme siitä.
Mikä vanhassa kaivossa on niin erityistä?
Oi.
Miksi tuo… Miten…
Mikä tämä paikka oikein on?
Täällä saatamme päätökseen Alfien mission.
KUNG FU PANDA LOHIKÄÄRMERITARI
Pohjoinen. Miten kauas pohjoiseen ne pahuksen karhut kävelivät?
Oho!
Rakas veljeni. Mikä on suunnitelma?
Olet valtaistuimella täysikuuhun mennessä.
Ja tiedän tarkalleen, koska meidän pitää iskeä.
Päästäkää minut!
Jopas jotakin. Kuulin teidän olevan lomalla.
Tulin juuri takaisin kaupunkiin.
Mitenköhän kuningatar reagoi, kun hän kuulee petollisesta juonestasi?
Tuskin hän ainakaan ilahtuu kovasti.
Meidän pitää vain varmistaa, ettei kukaan voi kertoa hänelle. Vai mitä, Klasu?
Ehkä meidän pitäisi lähettää herra Alfred pysyvälle lomalle.
Tiedätkö mitä? Olen samaa mieltä. Minun taitaa olla aika lähteä.
Mitä? Näithän sinäkin tuon?
En tiedä, mitä näin.
Melko epätavallista.
Melkein perillä, Klasu.
Alfie siis tuhosi myrskyrattaan täällä, mutta missä tarkalleen ottaen?
Hetki. Onko…
Onko tuo…?
Päiväntasauksen musta teräs.
Vau! Tuolla!
Vanha kaupunki näyttää olevan pystyssä.
Täällä meidän missiomme päättyy.
Hienoa. Sinä ensin.
Näytä, miten varma olet siitä, että kivet kestävät painomme.
Rukhmini on oikeassa. Emme voi olla varmoja.
Sitten emme voi edetä. Tässä kohdassa me käännymme takaisin.
Akna. Mene yhden kiven päälle, niin näemme, miten se reagoi.
Onnistuu!
Onpa outoa. Olettehan te nähneet minun lentävän aiemmin? Vannon, että osaan.
Sinulla on siivet ja nokka. Se on hyvä alku.
Voi ei! Osaanko minä?
Tässä paikassa on jotain outoa. Ilma on -
erilaista.
Aika tunkkaista.
Mutta kukkaista.
Tarkastan kainalot.
Se voin olla minä. Anteeksi.
Aivan! Se johtuu ilmasta, ei minusta. Kuulitte, mitä hän sanoi.
Alfie selvisi täältä, joten niin selviämme mekin.
Se keikkuu vähän mutta on tarpeeksi turvallinen.
Enpä tiedä. Ei hötkyillä.
Sisäinen rauha…
Kuunteletko sinä, Po?
Minä olen kivi.
Odota. Seis, Po!
Kyllä vain! Syleile taikuutta.
Hetkonen. Älä syleilekään! Ei!
Kivet, relatkaa vähän.
Huh!
Liiku hitaasti. Ne keikkuvat.
Luthera, en voi antaa sinun tehdä tätä. Tapatat vielä itsesi.
Joskus täytyy puristaa mehut irti.
Purista mehut irti!
Älä kysy. He alkavat laulaa. -Myöhäistä.
Purista mehut irti!
Et voi mennä!
Mene kotiin, äiti.
Ja pysy poissa tieltä.
Hyvä on! Jos et usko järkipuhetta, minun on pidettävä sinut turvassa.
Äiti!
Nämä kengät eivät sovi tähän.
Johan nyt!
Ota kädestä kiinni!
Äiti!
Minun käteni. Ei koko vartaloa!
Loistavaa. Kerrassaan loistavaa.
Olet nuijan velkaa.
Olenko saanut lisää seuraa?
Oi! Pelottava majava!
Kauanko olet ollut inhottavalla suolla?
Niin kauan, että se taipuu tahtooni.
Lähde täältä nyt heti!
Karhut olivat täällä.
Kerro, mihin he menivät.
Missä opit tekemään noin?
Kuka täällä saa kysellä?
Kuka oikein olet?
Olen Veruca Dumont, pahamaineinen Englannin arkkimaagi.
Ja se on viimeinen kuulemasi esittely, ellet kakista vastauksia ulos.
Ei. Olet enemmän kuin kaikkea tuota.
Olet Muinaisten mestarien jälkeläinen.
Pitäkää kiinni! Tulemme sinne.
Tätä tietä.
Hän ei ikinä uskonut minuun. Esti minua liittymästä ritareihin -
ja pakotti hienostokouluun. Tämä on niin tyypillistä.
En kyllä sanoisi tätä tyypilliseksi. Hän on vain huolissaan sinusta.
Se on perheen tehtävä.
Tuo oli erilaista.
En ole voinut tukeutua häneen missään asiassa.
Eikä hän tukeudu minuun. Eikö se ole perheen tehtävä?
Emme ehdi tätä kautta. Miltä siellä päin näyttää?
Tämä on pahempaa kuin leijuvat kivet.
Tämä on aika hassua. Vanhat naiset ajelehtimassa yhdessä kohti kuilua.
Ketä sanoit vanhaksi? -Anteeksi. Minä vain…
Olen ollut yksinäinen menetettyäni Alfien.
Entä Terä? Tai siis Luthera.
Hän ja minä emme ikinä…
Tiedäthän, miten itsepäinen hän on.
Itsepäinen? Toki. Entä sitten?
En oikein pitänyt tyttärestäsi aluksi.
Aioin pettää hänet pahasti ja jättää kuolemaan elävään patsaaseen.
Mutta totuus on se, että hän pelasti henkeni ja antoi minulle tilaisuuden.
Onko hän itsepäinen? Toki. Mutta hyvä.
Oikein hyvä!
Voisimmeko tässä vaiheessa vain huutaa apua?
Apua! -Tulkaa äkkiä! Äkkiä!
Osaisinpa lentää.
Sain idean!
Tulkaa!
Minne sitten? Ei ole mitään polkua.
Nojaa!
Äkkiä!
Emme me ehdi.
Olethan pysynyt vetreänä?
Nojaa vasemmalle.
Sori. Sinun vasemmallesiko?
Matalaksi!
Jiihaa! Tätä tarkoitin… Onpa kuoppaista!
Matalaksi!
Älä leiki tämän kanssa. -Se on kiroukseni.
Käytä kiviä.
Pidä kiinni!
Mitä?
Sinähän olet vetreä.
Emme mene tarpeeksi lujaa. Kiristetään tahtia.
Työnnä!
Hyvä tähtäys. -Älä muuta sano.
Hienoa! Nyt olemme entistä kauempana, eikä mitään polkua ole.
Käskin sinun mennä kotiin! Mikset koskaan kuuntele minua?
Olet aivan mahdoton.
Hän haluaa osoittaa, kuinka paljon välittää.
On hän todistanut ainakin jotakin.
Sanonpahan vain. Voisit olla hänelle vähän kiltimpi.
Miksi? Hän ei ole koskaan ollut minulle kiltimpi.
Tänne päin!
Mitä nyt, äiti?
Tule tänne, Luthera. Täällä on jotain, mitä sinun pitää nähdä.
Selvä. Mikä on niin tärkeää?
Katso, mitä tuosta kivestä heijastuu.
Voisiko… se todella olla se?
Ja onko se… ylösalaisin?
Miten pääsemme tuonne?
Tiedän, etten ehkä ansaitse sitä, mutta -
luota minuun.
Ymmärsinkö siis oikein?
Jos siis olemme Muinaisten mestarien lapsenlapsenlapsenlapsenlapsenlapsia,
ne aseet ja se armeija -
ovat syntymäoikeuteni.
Ei…
Emme ole sukua aseet tehneille Muinaisille mestareille.
Anna kuppisi.
Ole hyvä.
Juo vain. Sitä riittää.
Tämä maistuu kamalalta.
Suovettä. Se ei ole kaikkien makuun.
Jatka. Olemmeko me Muinaisten mestarien jälkeläisiä?
Emme ole aseet tehneiden Muinaisten mestarien jälkeläisiä.
Vaan heidän vastustamiensa mestarien.
He sanoivat esi-isiämme pahoiksi,
koska nämä halusivat käyttää voimiaan muiden hallitsemiseen.
Mitä sanoit karhuille, kun he tulivat tänne?
Vain sen, mitä heidän piti tietää,
jotta he löytävät aseet.
Ja sitten me voimme vihdoin tuhota ne.
Sinä et tuhoa yhtään mitään.
Kerro, mihin tarkalleen lähetit heidät.
Luuletko, että kertoisin sen sinulle? Taidat olla hullu.
Niin taidan.
Äiti!
Oletko kunnossa, äiti?
Ihan oikeasti. Huutaminen ei sovi hienolle naiselle.
Miten sinä…
Puristamalla mehut irti.
Inhoan tätä.
Oho. Pakeneeko veri kenenkään muun päästä?
Po, katsopa tätä!
Muinaisia muotteja muinaisille aseille.
Alfien on täytynyt tuoda myrskyratas tänne.
Katsotaan, miten tämä toimii.
Olet löytänyt pajasi. Voimmeko nyt lähteä kotiin?
Sanoit, että aseet ovat ystävilläsi. -Vieläkö jaksat jankuttaa siitä?
Miksi haluat viedä minut kotiin?
Ne aseet ovat… -Mikä niissä on niin tärkeää?
Ne voivat tuhota koko maailman -
ja vapauttaa uhriensa sielujen armeijan.
Myrskyrattaan kahvanpäällinen…
Sinä tiesit! Hän sulatti myrskyrattaan.
Olit oikeassa. Hän tuhosi sen täällä. -Ei hän tuhonnut myrskyratasta.
Hän teki siitä itselleen miekan.
Mutta miksi?
Ei näy merkkejä tulesta tai sulasta metallista, eikä tämä hehku tuota lämpöä.
Jos Alfie tiesi myös Klausin ja Verucan jahtaavan aseita,
hän tarvitsi taikaa sen estämiseksi.
Saadakseen toiset aseet ennen heitä.
Mitä?
Oletko siis kantanut yhtä niistä mukanasi koko tämän ajan?
Mutta jos tämä miekka on Tianshangin ase ja Veruca tappoi hänet sillä…
Sitten Alfien sielu on sen sisällä.
Onko Alfie elossa?
En tiedä. Mutta Drakella on miekka.
Ehkä minä voin auttaa.
Sir Drake -
odottaa tapaavansa meidät kotonamme huomisaamuna -
pidätystä varten.
Virititkö minulle ansan?
Minä vain…
Halusin sinut turvaan.
Millä hinnalla?
Millä hyvänsä.
Jos autan teitä saamaan miekan,
voiko veljesi päästä vapaaksi niiden aseiden avulla?
Sanoin, että armeija voi päästä vapaaksi.
Luthera,
kyse on Alfiesta.
Olemme mukana, mitä ikinä teettekin.
Tekstitys: Taina Messina