𝄆 Downloaded From BollyFlix 𝄇
Ану киш.
Мамо?
Що ти тут робиш?
Щоб допомогти.
Ні.
Супер! Ласкаво просимо!
Ні, не супер! Ти стежила за нами?
Я не могла тобі дати знову втекти.
Повертайся додому, і ми про все поговоримо.
Поки ніхто не постраждав.
Ми цього не боїмося.
Так. Ми це навіть любимо.
Чим особливий цей старий колодязь?
Ой.
Чому… Як…
Що це за місце?
Тут ми закінчимо місію Алфі.
ПАНДА КУНГ-ФУ. ЛИЦАР ДРАКОНА
Північ.
Як далеко на північ зайшли ті ведмеді?
Ох!
Братику, який план?
Ти посядеш трон до того,
як Місяць буде у повні.
І я точно знаю, коли нам ударити.
Відпустіть мене!
Що ж. Я чула, ти у відпустці.
Я щойно повернувся в місто.
Що скаже Королева, дізнавшись про вашу змову?
Навряд чи вона буде задоволена.
Треба зробити так, щоб їй про це не сказали, так, Клаусе?
Доведеться відправити сера Альфреда у вічну відпустку.
Знаєш, що? Я згоден.
Мені вже треба іти.
Що?
Що? Ти це бачив?
Я не знаю, що я бачив.
Як незвично.
Що?
Ще трохи, Клаусе.
Тут Алфі знищив Грозове Кільце.
Але де саме?
Чекай. Он там…
Це…
Чорна сталь з Еквінокса.
Ого! Глянь!
Схоже, древнє місто досі стоїть.
Тут ми закінчимо нашу місію.
Чудово. Ви перші.
Покажіть, чи витримають ці камені нашу вагу.
Рухміні права. Цього ми не знаємо.
Дороги немає.
Треба розвертатися.
Акно, зможеш сісти на камінь і подивитись, що буде?
Легко!
Це дивно.
Ви ж бачили, як я літаю.
Клянуся, я вмію.
У тебе є крила і дзьоб. Це добрий початок.
О ні! Я злечу?
Дуже дивне місце.
Повітря, воно…
Інше.
Пахне затхлим.
І… квітами?
Чекайте. Перевірка.
Це від мене. Вибачте.
Так! Це повітря, а не я. Ви ж її чули?
Алфі пройшов, і ми зможемо.
Хитається, але стояти на ньому безпечно.
Я не знаю. Не поспішаймо з цим.
Внутрішній спокій…
По, ти мене чуєш?
Я камінь.
Чекай. По, стій!
О, так! Відчуй магію.
Стривай, не відчувай! Ні!
Камені, спокійно!
Хух!
Йдіть поволі. Вони хиткі.
Лютеро, я тебе не пущу.
Ти вб'єшся.
Іноді доводиться тиснути на повну.
Тисніть на повну!
-Не питайте. Бо співатиме. -Пізно.
Тисніть на повну!
Ти не можеш піти!
Йди додому, мамо.
І не заважай.
Добре! Не хочеш слухати,
тоді я сама тебе захищу.
Мамо!
Ці туфлі створені не для цього.
Лишенько!
Хапайтесь за руку!
Мамо!
За руку, а не за всю мене!
Чудово, просто чудово.
Ви винні мені булаву.
У нас гості?
О, страшний бобер!
Як довго ти просидів у болоті?
Досить довго, щоб його приручити.
Негайно забирайся!
Ведмеді вже тут були.
Скажи, куди вони пішли.
Де ти цьому навчилась?
Хто тут ставить запитання?
Хто ти?
Верука Дюмон, сумнозвісна Верховна Чаклунка.
І це останнє, що ти почуєш,
якщо не даси мені відповіді.
Ні, ти щось більше.
Ти — нащадок прадавніх майстрів.
Тримайтесь! Ми вже йдемо.
Сюди.
Вона ніколи в мене не вірила.
Не давала долучитись до лицарів, змушувала ходити до школи етикету.
Це так типово.
Я б не назвав це типовим. Розумієш?
Вона хвилюється за тебе. Так у всіх сім’ях.
Ой, ой, ой.
Що? Щось новеньке.
Просто… Я ніколи від неї не залежала.
І вона не залежить від мене. Хіба це не так у всіх сім’ях?
Хм?
Тут нічого не вдасться.
Що видно з вашого боку?
Це ще гірше ніж плавучі камені.
Це навіть смішно: дві старі дами
разом пливуть до безодні.
Хто тут стара?
Вибачте, просто…
Відколи не стало Алфі, мені так самотньо.
А як же Лезо? Тобто Лютера.
Ми з нею ніколи не…
Ви знаєте, яка вона вперта.
Вперта? Так. То й що?
Мені вона спершу не сподобалась.
Я хотіла пограбувати її й залишити помирати всередині статуї.
Але вона врятувала мені життя,
а потім дала мені шанс.
Вперта? Дуже. Але хороша.
Дуже хороша!
Але зараз, може, покличемо на допомогу?
-Рятуйте! -Скоріше! Покваптесь!
Шкода, я не можу злетіти.
Я придумав!
За мною!
Куди далі? Дороги немає.
Пригніться!
Покваптеся!
Ми не встигнемо.
Сподіваюся, ти гнучка стара дама.
Нахилися ліворуч.
Вибач. Ти про своє ліворуч.
Пригнись!
Ого!
Що я й казав… Ой! Твердий!
Пригнись!
-Досить клеїти дурня. -Це мій недолік.
На камені.
Тримайся!
Що?
Ти гнучка.
Нам бракує швидкості. Треба прискоритись.
Штовхай!
Хороший приціл.
Ще б пак.
Чудово!
Тепер ми далі, ніж будь-коли, і не знаємо дороги назад.
Я казала тобі йти додому!
Чому ти мене ніколи не слухаєш?
Ти нестерпна.
Е…
Вона намагається показати свою турботу.
Дещо вона таки показала.
Я просто кажу. Будь з нею м’якшою.
Чому? Вона зі мною завжди була суворою.
Всі сюди.
Що тепер, мамо?
Просто підійди, Лютеро.
Ви маєте це побачити.
Добре. Що тут такого?
Он там. Відображення на камені.
Хіба… Хіба це можливо?
І він що…
догори ногами?
Як ми туди потрапимо?
Я багато разів тебе підводила, але…
Довірся мені.
А тепер поясни.
Якщо ми пра-пра-пра-правнуки Прадавніх Майстрів,
тоді зброя та армія
по праву належать мені.
Ні, ні, ні.
Ми не пов'язані з майстрами,
які виготовили Зброю.
Дай кружку.
Ось так.
Пий. У мене ще чимало.
На смак жахливе.
Болотна вода. Не для всіх.
Розказуй далі.
Ми нащадки прадавніх майстрів чи ні?
Наші нащадки не були майстрами, які виготовили зброю.
Ні, ми нащадки майстрів, проти яких ті були.
Наших предків вони називали злими
бо вони зловживали владою, щоб панувати над усіма.
Що ти сказав ведмедям, коли вони тут були?
Тільки те, що потрібно їм знати.
Щоб знайшли Зброю,
і ми могли їх нарешті знищити.
Нічого ти не знищиш.
Кажи, куди ти їх відправив?
Думаєш, я скажу? Божевільна.
Мабуть.
Мамо!
Мамо, ти жива?
Не кричи так, Лютеро. Ти ж леді.
Як ти…
Тиснула на повну.
Ого!
Я це ненавиджу.
Ого. Кому ще кров ударила в голову?
По, дивись!
Клас!
Стародавні форми для зброї.
Їх зробили ось тут.
Це сюди Алфі приніс Грозове Кільце.
Подивимось, як воно працює.
Все, ви знайшли свою кузню.
Тепер можна додому?
Ти казала, твої друзі й так озброєні.
Ти досі про це?
Чому ти хочеш, щоб я повернулась?
-Ця Зброя… -Чому вона така важлива?
Бо вона здатна знищити світ,
звільнивши армію духів проти тих, хто їх убив.
Шматок з рукоятки Грозового Кільця…
Лезо, ти права! Він розплавив Грозове Кільце.
Ти мала рацію. Він знищив його тут.
Він не знищив Грозове Кільце.
Він перетворив його на свій меч.
Але чому?
Немає слідів вогню чи металів,
а сяйво не виділяє тепла.
Якщо Алфі знав, що Клаус і Верука також шукають Зброю,
він міг зупинити їх чарами
і першим дістатись до інших частин.
Що?
Отже, ти весь час носила його з собою?
Зачекайте.
Якщо його меч — це Зброя Тянь-Шаню,
і Верука його ним убила…
Душа Алфі всередині.
Алфі живий?
Я не знаю. Але меч у Дрейка.
Я могла б із цим допомогти.
Сер Дрейк…
чекатиме завтра на нас, щоб заарештувати тебе.
Хочеш мене здати?
Я лиш…
Хотіла тебе убезпечить.
Якою ціною?
Будь-якою.
Якщо я допоможу забрати меч,
твого брата можна звільнити?
Я сказала, можна звільнити армію.
Лютеро,
це Алфі.
Що б ти не вирішила, ми готові.
Переклад субтитрів: Тетяна Горстка