𝄆 Downloaded From BollyFlix 𝄇
Skadoosh.
-Kom igjen! Finn dem! Let overalt! -Her borte!
-Fort! De kom denne veien! Her borte! -Hold øynene åpne.
Vi går her. Dere går den veien.
Kom igjen!
Finn dem! Let overalt!
Gå inn og lås dørene! En innsatt har rømt. Snu enhver stein!
Oi! Kom igjen.
Kan du forte deg?
Tåkete tåke.
Tåkete, tåkete, tåke!
Stille, søster!
Etter 15 år, er du endelig fri. La oss fortsette sånn.
Du vet våpenet sir Alfred hadde før du la ham i jorda?
Det er fire av dem. Og sammen kan de frigjøre en hær av…
Hører du etter?
Hør her…
-Veruca! Med dine krefter… -Krefter?
Trenger dem ikke. Trenger ingenting! Jeg gjør ikke det!
Ingen kom. Ingen!
Det er ikke sant.
Jeg kom.
Fordi jeg tror på deg.
Alltid.
Hva? Hv… Hvordan… Hva?!
KUNG FU PANDA DRAGERIDDEREN
Å! Se på dere.
Så intakte.
-Veruca Dumont. -Hvordan fant du oss?
Fulgte alle ridderne, gjorde jeg ikke?
De er ikke så diskré.
Sist lot jeg deg leve. Gjør ikke den feilen igjen.
-Vent! Vi kan snakke om dette. -Ja!
Be for deres liv på deres knær, så kanskje jeg lar dere få et gyllent bur
i mitt nye rike.
Ok, forferdelig første tilbud, men ikke uforventet.
Hør her, vi trenger ikke å slåss.
Jeg har slåss hele livet for hver eneste smule,
bare for å få den plukket fra meg.
Plukk, plukk.
Og rett før jeg lukket munnen hans for godt, sa den mugne gamle beveren noe.
At slekten min er knyttet til de våpnene.
De er alt jeg har igjen.
Magien hennes. Den kommer også fra De gamle mesterne.
Men det trenger ikke å ende her!
Se på oss. Se på meg! Vi har alle mistet noe.
Så fant vi hverandre, og ny mening.
Alle kan gjøre det, også du.
Du…
Du haler ut tiden.
Gå! Jeg holder henne igjen!
Jeg er så lei av å rømme!
Så du får bruke våpnene, men ikke jeg?
Vi kan snakke om det senere!
Det er en blindvei.
Stoler dere på meg?
Ikke egentlig.
Hold fast i noe.
Først Drake og ridderne, og nå Veruca?
Hva er det neste? Et gigantisk monster?
Hei! Ikke la oss friste skjebnen, ok?
Venstre!
Bare kom deg til smia. Vi takler Veruca etter det.
Wow! Hva var det?
Det er Veruca!
Hvordan gjør hun det?
Hun bruker magien sin på plantene, og trekker hele øya!
Det høres ut som juksing.
Alle deler seg!
Dra til smia og ødelegg våpenet du bærer for enhver pris!
Greit. Gjør det på den vanskelige måten.
Selvfølgelig går hun etter oss!
Vi kan riste henne av oss!
Hei! Jeg tror det funket!
Bli hvor du er, Rukhmini! Jeg kommer!
Er hele livet mitt meg fanget i steiner? Er dette den jeg er?
Akna, om jeg hadde fått en datter…
-Herlighet, ikke prøv deg! -La meg fullføre.
Om jeg hadde en datter…
Skulle hun ha gravd fortere enn deg!
Gravd fortere?
Akna!
Skål, kjære.
Hvordan gjør du det?
Det var to Stormhjul, husker du?
Smart, smart.
-Luthera! -Fortsett, Lady Mamma!
Blad fikser dette! Stol på henne!
Veruca tok hjulet!
Verden ødelegges, og det er min feil! Jeg er så dum, jeg…
Slutt å frike ut, lille plante.
Opp med haka. Vi går og hjelper vennene våre.
Men hvordan tar vi dem igjen nå?
Dere to ser ut til å trenge skyss.
Du er vanskeligere å drepe enn kakerlakker.
Jeg har ikke råd til å dø med en uferdig jobb.
-Luthera… -Fortsett!
Du har prøvd å skade vennene mine for mange ganger. Det ender nå.
Her er greia med venner:
De bremser deg!
Mor!
Nei!
Endelig!
Erkemagikeren har gjenoppstått.
Tid for en familiegjenforening.
Hun frigjør Den gamle armeen.
Se på deg, kjemper fortsatt for en død verdig en sang.
Men du er ingenting!
Og en ingenting-død er alt du fortjener.
Akkurat som broren din,
da jeg ga ham inn med hans eget sverd.
Å! Jeg fikk akkurat verdens beste idé.
Alfie?
-Gutten min! -Alfie!
Blad!
Mester Mastodont!
Så glad for å se deg.
Tror du du kan hjelpe meg med disse Gamle armé-gutta?
Å! Betyr dette at du også er en Gammel armé-fyr?
Jepp. Du er en Gammel armé-fyr. Skjønner. Greit.
Mester! Det er meg, Po.
Din favoritt!
Det er meg. Det er Lulu, lillesøsteren din. Jeg vil ikke slåss.
Feil valg!
Vent.
Alfie, slutt!
Jeg vet jeg skulle frigjøre sjelen din så du endelig kan hvile,
og det er fortsatt planen, jeg bare… Åj!
Du må la meg redde Blad.
Vi fikser dette. Du hjelper Blad.
Jeg kommer, Blad!
Alfie, vær så snill.
Det er meg.
Å, dette er gøy!
Jeg hater nesten å avslutte det.
Bare tuller!
Vær så snill!
Ja, klag og be!
Hva var det du sa til meg da du drepte Klausy?
"Jeg vil du skal oppleve tap."
Og nå skal du det.
Klaus er ikke død!
Hva?
-Hvorfor sluttet han? -Det er som han gikk tom for bensin.
Nei.
Hun drepte ham. Jeg så det.
Hun lot ham gå. Etter at du forlot ham.
Så møtte faren min ham på en øy full av magikere.
Han ville ikke ha noe å gjøre med dette. Ikke lenger.
Selv Klaus vet at de våpnene må ødelegges.
Nei.
Klausy hadde kommet etter meg. Han kom alltid etter meg!
Alltid!
Hvis jeg lyver, hvordan hadde jeg visst om øya?
Veruca, om Blad drepte Klaus med det sverdet…
-Nei. -Hadde han kommet ut da du kalte på dem.
Nei. Nei!
Nei!
Tidligere, da jeg sa det ikke var for sent,
mente jeg det.
-Jeg mener det fortsatt. -Det er nok fra deg.
Sverd. Hvor er…
Lulu!
Det er meg.
Det er meg, Alfie. Våkne.
Jeg er så lei for det. Våkne, vær så snill!
Au!
-Jeg fortjente det. -Alfie!
Å, barna mine!
Ja.
Velkommen hjem, bror. Velkommen hjem.
Hvem er du?
Han gjorde det.
Det er ikke for sent å fortelle henne.
Veruca.
Akna!
-Alfie! -Jeg kan ikke tro du også er her!
Selvfølgelig skulle jeg hjelpe søsteren din.
Sir Alfred. Det er…
en ære å møte deg personlig.
Jeg sa vi skulle gjøre det.
Det gjorde du.
Beklager at jeg måtte banke deg i prosessen.
Sånn skjer. Så hva skjedde med dem?
Deres sjeler og kropper fortapt av århundre fanget i de våpnene.
Men når de er ødelagt, vil de i det minste være fri. Jeg også.
Du blir ikke?
Jeg kunne, men…
Det blir godt å kunne hvile.
Kanskje se de andre mesterne i hva det nå er som venter etter dette.
Po.
Lulu har fortalt meg om deres reiser.
Takk for at du var en bror for henne da jeg ikke kunne.
Det var en ære.
Du bør ødelegge disse.
Jeg vet du sa at vi skulle holde sammen etter alt dette, men…
Jeg tror den ekte familien din trenger deg.
Det du sa tidligere, om at alle kan finne ny mening…
Jeg var fortapt før jeg møtte deg, Po.
Ursa major.
Ursa… major.
Alfie.
Hva gjør du?
Jeg kan fikse det, Lulu.
Jeg kan beskytte deg og alle andre.
Jeg kan redde verden
fra seg selv.
Så mange sviktet oss.
Fra De gamle mesterne for lenge siden,
til ridderne som skulle være Englands ideal.
Våre ledere, våre helter, det viser seg at de bare beskytter seg selv.
Veruca og magikerne, Zuma og Tikal.
Ingen steder er spart for konflikt eller lidelse.
Selv uten disse våpnene.
Med disse våpnene, kan jeg reparere det De gamle mesterne ødela,
og føre verden sammen igjen.
Pangea.
Nei, kom igjen! Ikke snakk om at han…
Jeg mener, dette er bare…
Ikke sant?
Tekst: Rikke Carlberg