𝄆 Downloaded From BollyFlix 𝄇
Skadoosh.
-Kom igen! Hitta dem! -Hitåt!
-Håll ögonen öppna! -Skynda på! De gick hitåt!
Vi går hitåt, ni kollar där borta.
Kom igen!
Hitta dem! Leta överallt!
Gå in och lås om dig! En fånge har rymt. Vänd på varje sten!
Hördu, kom igen!
Skynda på!
Dimmiga dimman.
Dimmiga dimmiga dimman!
Tyst, syster!
Efter 15 år är du äntligen fri, och ska så förbli.
Det där vapnet som sir Alfred hade innan han dog…
Det finns fyra stycken, tillsammans kan de släppa lös en armé…
Lyssnar du?
Lyssna… Lyssna.
-Veruca! Med dina krafter… -Krafter?
Jag behöver dem inte. Jag behöver ingenting!
Ingen kom. Ingen!
Det stämmer inte.
Jag kom.
För att jag tror på dig.
Alltid.
Men va? Hur kunde du… Va?!
KUNG FU PANDA DRAKRIDDAREN
Nämen! Ser man på!
Så…hela.
-Veruca Dumont. -Hur hittade du oss?
Jag följde riddarna, så klart.
Inte särskilt subtila.
Förra gången lät jag dig leva, men det gör jag inte om.
-Vänta! Det måste gå att lösa. -Ja!
Gå ner på knä och be mig skona er, så kanske jag sätter er i en guldbur
i mitt nya imperium.
Okej, det var ett hemskt första bud, men inte oväntat.
Vi måste inte strida, Veruca.
Jag har stridit hela mitt liv för varje liten smula,
bara för att få dem norpade. Norp, norp…
Och precis innan jag fick tyst på den gamle bävern så berättade han nåt.
Att min härkomst är knuten till de där vapnen.
De är allt jag har kvar.
Hennes magi! Även den kommer från de gamla mästarna.
Men det måste inte sluta här.
Se på oss, se på mig! Vi har alla förlorat nåt.
Men så hittade vi varann, och ett nytt syfte.
Det kan alla göra, du med.
Du…
Du slingrar dig.
Spring! Jag tar henne!
Jag är så trött på att fly!
Så du får använda vapnen, men inte jag?
Kom, vi kan prata om det sen!
Vi kommer inte längre.
Litar ni på mig?
Inte direkt.
Håll i er nu.
Först Drake och riddarna, och nu Veruca?
Vad kommer sen? Nåt slags jättemonster?
Utmana inte ödet nu.
Vänster!
Vi tar oss till smedjan, så får vi ta tag i Veruca sen.
Oj, vad var det?
Det är Veruca!
Hur gör hon det där?
Hon drar med sig hela ön genom att använda sin magi på växterna!
Det låter som fusk.
Vi delar upp oss!
Ta er till smedjan och förstör vapnen, till varje pris!
Visst, då tar vi det svåra sättet.
-Klart att hon följer efter oss! -Vi kanske kan komma undan!
Jag tror att det gick!
Ta det lugnt, Rukhmini! Jag kommer!
Går mitt liv ut på att sitta fast bland stenar? Är det den jag är?
Akna, om jag nånsin får en dotter…
-Kära nån, du får inte! -Låt mig prata klart.
Om jag nånsin får en dotter…
Då ska hon gräva snabbare än du!
Gräva snabbare?
Akna!
Tack, vännen!
Hur gjorde du det där?
Det fanns två stormhjul, minns du?
Listigt.
Luthera!
Fortsätt, Lady Mamma! Svärdet fixar det! Tro på henne!
Veruca tog hjulet!
Världen kommer att gå under och det är mitt fel! Jag är så dum…
Ta det lugnt, lilla jujuber.
Upp med hakan, nu hjälper vi vännerna.
Men hur ska vi ens komma ikapp dem?
Ni två ser ut att behöva lift.
Du är svårare att få död på än kackerlackor.
Jag kan inte dö med ett oavslutat uppdrag.
-Luthera… -Fortsätt!
Du har försökt skada mina vänner tillräckligt! Nu räcker det.
En sak ska du veta om vänner…
De sinkar en!
Mamma!
Nej!
Äntligen!
Äntligen, för sjutton!
Ärkemagikern har återuppstått.
Dags för släktträff!
Hon släpper den urgamla armén.
Se på dig, du kämpar fortfarande för en död värdig en sång.
Men du är ingenting!
Och en intetsägande död är allt du förtjänar.
Precis som din bror,
när jag gjorde slut på honom med hans eget svärd.
Åh! Nu fick jag världens idé.
Alfie?
-Min son! -Alfie!
Svärdet!
Mästare Mastodont!
Jag är så glad att se dig.
Kan du hjälpa mig med den urgamla armén?
Betyder det att du också tillhör den urgamla armén?
Japp, du tillhör den urgamla armén. Det är uppfattat.
Mästaren! Det är jag! Po!
Din favorit!
Det är jag! Lulu, din lillasyster. Jag tänker inte slåss.
Fel beslut!
Men vänta!
Sluta, Alfie!
Jag vet att jag skulle befria din själ så att du kan få vila,
och det är fortfarande planen… Ah!
Låt mig rädda Svärdet.
Vi löser det här. Hjälp Svärdet.
Jag kommer, Svärdet!
Snälla Alfie!
Det är jag.
Det här var skoj!
Knappt så man vill avsluta det.
Skojar bara!
Snälla!
Ja, grina och be, du! Grina och be!
Vad var det du sa till mig när du dödade Klausy?
"Jag vill att du ska få känna saknad."
Det ska du få göra nu.
Klaus är inte död!
Va?
-Varför slutade han bara? -Som om han fick slut på soppa.
Nej, nej.
Hon dödade honom, det såg jag.
Hon släppte honom, när du hade övergett honom.
Pappa stötte på honom på en ö full av magiker.
Han ville inte ha nåt med det här att göra längre.
Klaus vet att vapnen måste förstöras.
Nej, nej. Då skulle Klausy ha kommit till min undsättning. Det gjorde han alltid!
Alltid!
Om jag ljuger, hur skulle jag då känna till ön?
Veruca, om Svärdet dödade Klaus med svärdet…
-Nej. -Då skulle han ha kommit med armén.
Nej, nej. Nej!
Nej!
När jag sa förut att det inte är för sent, så menade jag det.
-Det gör jag fortfarande. -Jag har fått nog av dig!
Svärdet. Var är…
Lulu!
Det är jag.
Det är Alfie. Vakna.
Förlåt mig! Snälla, vakna!
Aj!
-Det förtjänade jag. -Alfie!
Mina barn!
Ja.
Välkommen hem, brorsan. Välkommen hem.
Vem är du?
Han klarade det.
Hon måste få veta.
Veruca.
Akna!
-Alfie! -Tänk att du också är här!
Klart att jag hjälpte din syster!
Sir Alfred, det är…
…en ära att få träffa er.
Jag sa att det skulle gå.
Det gjorde du sannerligen.
Ledsen att jag pucklade på dig.
Det är sånt som händer. Vad händer med dem nu?
De har i århundraden varit bundna till vapnen.
Men när de förstörs kommer de till slut att släppas fria. Precis som jag.
Stannar du inte här?
Jag skulle kunna, men… Det blir skönt att få vila.
Kanske träffa de andra mästarna i det som väntar på andra sidan.
Po…
Lulu har berättat om era strapatser.
Tack för att du var som en bror för henne när jag inte var det.
Det var en ära.
Du borde förstöra de här.
Du sa ju att vi skulle fortsätta tillsammans, men…
Din riktiga familj behöver dig.
Det du sa förut, om att alla kan hitta ett nytt syfte…
Jag var vilse innan jag träffade dig, Po.
Ursa Major.
Ursa…Major.
Alfie!
Vad gör du?
Jag kan lösa det här, Lulu.
Jag kan skydda dig och alla andra.
Jag kan rädda världen
från sig själv.
Många har svikit oss.
Från de gamla mästarna för länge sedan,
till riddarna, Englands främsta.
Våra ledare, våra hjältar, i slutändan skyddar de bara sina egna.
Veruca och magikerna, Zuma och Tikal.
Ingenstans kommer man undan konflikter och lidande.
Inte ens utan vapnen.
Med vapnen ska jag ställa till rätta det som de gamla mästarna förstörde,
och ena världen igen.
Pangea!
Nej, sluta. Han kan ju inte…
Det här är ju ett…
Eller hur, va?
Undertexter: Martina Nordkvist