𝄆 Downloaded From BollyFlix 𝄇
Skadoosh.
En halvtimme senare stirrar ni fortfarande på varann.
Svärdet, jag… Jag kan inte hjälpa dig att stoppa Alfie.
Va? Nej, det går jag inte med på.
Du är Po! Du ger inte upp, du är du!
Och nu måste du komma på en plan.
Var realistisk, Svärdet.
Han var vapnen, han är i skyn, och han totalförstörde smedjan.
Vi rår inte på honom och kan inte förstöra vapnen.
Akna och Rukhmini håller nog med, för de är inte här.
Du får acceptera det.
Hur ska vi göra honom glad? Jag saknar min muntra pojke.
Då får jag bli den muntra pojken.
KUNG FU PANDA DRAKRIDDAREN
Okej, säg fem saker som skulle göra mig mer lik Po.
-Ja… Försov dig. -Det hjälper inte.
-Ät för många dumplingar. -Hjälper inte heller.
-Försov dig. Sa jag det? -Ja, och ät för många dumplingar.
-Okej, det blir fyra. -Herr Ping…
Jo…
Om du verkligen vill bli som Po krävs att du har ett väldigt stort hjärta.
Att du är glad, positiv, och viktigast av allt…
Ja?
Hitta på ord och smeknamn på allt.
Just det.
Och ät för många dumplingar!
Okej, det här klarar du.
Kan inte Po vara Po, så får du vara Po.
Hallå, Po-tatis!
-Va? -Ett litet smeknamn-eri.
Varför säger du så? Behöver du sätta dig?
Jag vet att det känns överväldigande, men det är du och jag, P och S.
Nu ska vi komma på hur vi ska besegra Alfie.
Om det går.
Då är vi snart klara.
Jag har fått buljong i tänkarskägget. Det kanske inte var så smart.
Fram med idéerna, Po!
"Med sitt sista andetag lät mästare Sengångare bergen återta honom. Slut."
Jag fattar inte.
Fick han sin sista vila i bergen, eller är det en metafor?
Ingen aning.
Nåväl, jag älskar målande romaner.
Härligt! Hit med kardan!
Va? Jaha, härligt.
Okej, förslag.
Återta vapnen… Oh!
Vi låter vapnen återta oss, och sen spränger vi dem!
-Då dör vi? -Nej. Eller jo.
Jag har inget.
Du då? Har du nåt på gång? Ett litet "skadoosh", kanske?
Eh, soppa…
Vi häller varm soppa på vapnen.
Nej, vad korkat. Glöm det.
Nej, det är…nyskapande!
Ingenting än?
Vårt enda förslag hittills är varm soppa.
Den var bra.
Det funkar för mig.
Po måste komma ut därifrån, röra på sig och hitta på nåt.
Han behöver göra saker. Han kan inte stå och hacka grönsaker i en sopprestaurang.
Inte för att stressa, men Alfie blir allt farligare.
Vad kan han då göra för saker?
Min pojke behöver nåt som visar att han fortfarande kan.
Det är när han ingenting gör som demonerna dyker upp
och fyller honom med självtvivel. Jag har ett perfekt uppdrag.
Po!
Det luktar blött skägg här.
Just det.
Po, min son,
jag behöver min specialpeppar, den som bara du kan hämta.
Specialpeppar? Det låter ju episkt!
Den växer i en djup och farlig flod, och bara min pojke kan hämta den,
med sin vattenkung-fu.
Man simmar bara, pappa.
Kung-fu-simning! Stridskonst i vatten.
Fantastisk-iskt.
-Men jag kan inte… -Lyssna nu, herr Surmopp.
Vi har många munnar att mätta sen Alfie tryckte ihop allt.
-Men… -Pappa behöver sin peppar!
Men jag förstör ju allt.
Vad det än är för hemsk röst som fyller ditt huvud med tvivel,
så får den hålla klaffen.
Så skulle inte jag uttrycka det, men…
Okej, jag ska hämta peppar. Jag lär spränga Kina i luften på vägen,
kränga folk ut och in, fördunkla himlen, svedja marken…
Inte illa, herr Ping… Vilket geni jag är!
Hoppas att det funkar. Jag får ont av att le.
Du måste fortsätta le, det är mycket viktigt.
Det måste vara Po som hämtar pepparn.
Pepparn växer vid flodens bortre kant, så vi måste simma dit.
Visst är det härligt?
Du och jag ute på uppdrag igen.
Visst. Floden kommer här framme.
Åh nej!
Vattnet är borta! Vad har hänt?
Alfie… När han flyttade kontinenterna verkar floden ha avletts.
Ännu ett bevis för att han är ostoppbar.
Ny plan. Vi klättrar ner och går till pepparn.
Visst, busenkelt…
Bara det att växterna på botten är giftiga.
Hur pass giftiga?
En av dem får ögongloberna att ploppa ut.
Utan vattnet är det för farligt.
Men jag… Vänta.
Po, min kompis. Min bästis.
-Vad konstigt du har börjat prata. -Vi gör ju farliga saker hela tiden.
Du fokuserar, mediterar och gör det bara.
Ett felsteg och…
Då tar vi inga felsteg.
Vänta!
Svärdet!
Nu är det du, Po!
Okej, lite bergsglidning…
Hon har rätt, jag fixar det här. Lugnt sinne, inre frid.
Jag är den superläskiga bergsväggen.
Troligt…
Jag, med häftig hatt?
Op var namnet.
O-P, låter det bekant?
Po baklänges. Häng med lite.
Jag är dina mörka tankar personifierade.
Som att om du var en dumpling skulle ingen vilja äta dig.
Okej, det där ger jag mig inte in i.
Jag skulle vara utsökt som dumpling, så synd för dem.
Inre frid.
-Jag ska… -Misslyckas katastrofalt.
Du, en läskig tant varnade mig för att du skulle ställa allt på ända.
Ända…
Hon sa till mig att få tyst på dig, så håll tyst.
Ha!
Ända.
Förloraren säger "ah"!
Nej, nej!
Sakta ner!
Går ej!
Den kittlas.
Nu känns den kall. Varm? Kommer den att ramla av?
Jag vet inte.
Jag menar, inte en chans-arino!
-Op hade rätt. -Vad är en Op?
Inget. Jag vet inte.
Ta det lugnt, allt kommer att bli helt förträffligt!
Kom, jag hjälper dig.
Mitt ben kittlas.
Det sprider sig.
Lägg mig här i solen, att kokas som en sköldpadda på rygg.
Jag lämnar dig inte, Po. Vi kommer snart att hitta pepparn.
Var är du, dumma peppar?
-Har du blivit sån här nu? -Försvinn!
En tråkmåns som måste släpas med och som begår misstag efter misstag.
Håll tyst!
Va? Ursäkta?
Inte du.
Jag kan gå. Tack. Du behöver inte släpa mig.
Po, låt mig hjälpa dig. Du är ju min vän.
Min vän som är den som är den.
Jag behöver inte din hjälp! Och varför pratar du så?
Oh, dramatik.
Det är varmt och du är skadad.
Men vi klarar det, jag tror på dig.
Visst. Pepparn växer här framme.
Skämtar du?! Den är borta!
Den har spolats bort av vattnet.
Vad du förstör! Det där var väldigt oväntat.
Mår du bra?
Nej!
Mitt ben är som en nudel.
Jag sa åt dig att ta min hjälp.
Jaså, det gjorde du? Bra jobbat.
Pepparn är säkert här nånstans.
Men vila du, ta en liten rastis.
Sluta!
Var är den förbannade pepparn?
Jag är stolt över dig, du blev så arg. Vi borde bilda band.
Vem är du?
Jag är prinsen över allt mörker i din kokosnöt till huvud.
-Här finns det mycket mörker. -Nej, inte alls.
På riktigt, jag mår fint. Tro mig.
-Inte alls. -Jo!
Po! Jag har hittat pepparn!
Po?
Hoppsan, jag hade lite spasmer bara.
Nu är det klart.
-Det är för högt upp. -Jag hjälper dig.
Kom då.
Vilken sorglig syn. Hon vill rädda världen,
men är ute på ett fånigt pepparuppdrag.
-Klättra upp du, Svärdet. -Det går inte, du måste göra det.
Varför bryr du dig om pappas peppar? Du borde väl stoppa Alfie?
Det är det jag gör, jag gör det här för din skull.
Oväntat.
-Så du har behandlat mig som ett barn? -Ja, du är ju ett barn!
Därför har du pratat så konstigt och lett stort.
Jag försökte vara som Po. Förstklassig! Bästis-brorsan!
-Skadoosh, skadoosh, skadoosh! -Låter jag så?
Jag har försökt hjälpa dig på alla sätt. Världen är hotad, min bror är galen,
och jag letar peppar för att min bästa vän,
som jag hade så höga tankar om har blivit oduglig.
Den sved.
Vad då, tänker du klättra upp själv? Dina ben funkar ju inte.
Inte din hjärna heller.
Okej, sluta nu. Det här var en dålig idé. Klättra ner igen.
Gärna, men…
Jag kan inte känna nåt av benen.
-Varför började du då? -För att bevisa att du hade fel!
Nej!
Akta!
Jag tar dig!
Svärdet!
Nu har allt domnat bort.
Gick det bra?
Säg nåt!
Du hade väl inte behövt döda henne?
Svärdet!
Åh nej! Är du förgiftad?
Jag känner smaken av färg och är vän med ett moln.
Förlåt, Svärdet!
Ingen fara, jag mår okidoki. Ingen fara.
På riktigt? Säg sanningen!
Sanningen…
Po, det är inte okidoki. Jag är arg.
Jag är arg på allt, hela tiden.
Jag är inte heller okidoki.
Varför har du inte sagt nåt?
För jag är också arg!
Jag är jättearg på mig själv!
-Aj! -Fortsätt göra fel, du.
Jag är en riktigt flopp, Svärdet. Jag kommer inte ur det.
Det är inte ditt fel.
Det var fel av mig att tänka att du skulle lösa allt
bara för att du brukar vara optimistisk.
Jag ville ha dig självsäker för att själv kunna vara arg. Orättvist.
Hon är snäll mot dig bara för att hon är förgiftad.
Kan du ge dig nu? Jag är upptagen.
Ge upp, Po. Du kommer aldrig dit.
Fattar du inte? Du klarar inte av nånting.
Jag är så arg på Alfie,
och jag avskyr att känna att en del av mig älskar honom för att han är min bror.
Jag önskar att jag slapp.
Jag är så ledsen för att det är så här.
Jag med. Det här suger.
Det här suger.
Det suger så mycket!
Suger väldigt mycket!
Jag hatar det!
Det suger riktigt illa!
Jag hjälper dig upp.
Jag kan röra mig! Jag kan stå upp!
Det börjar gå över. Som när jag suttit för länge och rumpan somnar!
-Hur mår du? -Pepparn!
Vi missade den, va? Vi är pepparlösa.
Syftar du på den här?
Po! Du gjorde det!
Jag visste att du skulle greja det! Jag visste det!
Okej, det har visst inte gått över än.
Nu firar vi! Ska vi tävla?
Jag är bra på bergsklättring! Jag ska bo i ett berg!
Berg…
Bo i ett berg…
Bergen återtog mästare Sengångare…
Svärdet!
Mitt huvud…
Skönt att du har ögonen i behåll. Vi gjorde det, pappa!
-Jag sa att du skulle fixa det. -Tack, pappa. Måste kila. Idédags!
-Ska den hackas? -Nej, nej.
De här går inte att äta, då ploppar ögonen ur.
Vad är det jag letar efter?
Mästare Sengångare gav sin själ till bergen,
och mästare Struts gav sin själ till vinden.
Långtand gjorde detsamma med elden.
-Förstår du vad det betyder? -Att de finns kvar här! I elementen.
Precis som Mastodonts själ överlevde i smycket.
Smedjan är borta, men mästarna byggde smedjan.
De smidde vapnen, så de kan förstöra dem.
Svärdet, vi kanske inte kan klå honom, men det kan de.
Men hur ska vi kunna prata med dem?
Vi har tagit oss hit, men för att ta oss vidare behöver vi vara fler.
Drakriddar-återförening?
En sista färd mot djupet. En sista vandring mot segern!
Okej, lite väl positivt. Jag har fortfarande ont i huvudet.
En episk resa, det ultimata testet.
Jag fattar! Den gamle Po är tillbaka. Tack så mycket, det var allt.
Varför är du så glad?
Du har mycket mörker kvar inom dig.
Jag vet, och det går bra.
Alla har vi mörker. Tack för hjälpen med det.
Va? Vänta! Ska vi hänga lite?
Lira lite musik? Prata om våra rädslor?
Vänta!
Jag har en till! En stickande tagg som punkterar vårt agg.
De där har du tänkt på ett tag, va?
Avslöjad.
Undertexter: Martina Nordkvist