𝄆 Downloaded From BollyFlix 𝄇
Štong.
Po, ovládej se! Všichni máme hlad.
To jsem nebyl já. Projednou.
To musel být ten divný nováček.
Nebyl.
- Ten druhý divný nováček. - Bohužel.
To jsem byla já.
Ha!
Dobrá, tohle jsem byla já.
Ale předtím ne. Nedívejte se na mě tak.
Můžeme přejít k věci?
Pořád nevím, co ode mě chcete.
Je to prosté.
Starověcí mistři jsou stále uvnitř živlů,
a živly jsou všude kolem nás.
Kdyby se s nimi někdo dokázal spojit,
mohl by ten někdo probudit Starověké mistry z dřímoty
a zničit ty zbraně.
A ten někdo jsi ty.
Co?
Říkám vám, že žádnou moc nemám.
Jen jsi na ni nenarazil.
Kouzla máš v krvi. Musíš je jen najít, kámo.
Anebo máte špatného Dumonta, kámo.
To Veruca… Ha?
Mám strašný hlad. Pardon.
Všichni jsme trochu vyhládlí.
Potřebujeme trochu R a Ř.
- Co je R a Ř? - Rýže a ředkvičky.
Co kdybych s Klausem zkusil hledat tu jeho moc
a vy zase něco k jídlu?
Dobře. Sejdeme se tady.
Je to jen na tobě,
Klausi Dumonte.
To zvládnemem.
Kde je nejbližší vesnice?
Potřebuju se najíst.
Do vesnice nemůžeme. Hledají nás.
Něco nasbíráme.
To ne. Mech už mě jíst nedonutíte.
Cestou sem jsem viděl nějaké bobule.
- To by vyhovovalo? - Samozřejmě. Všichni máme hlad.
Dobře. Nech to na mně.
Juhú!
Eh… tak moment.
Copak?
Colin je do tebe blázen.
To vidíš až teď?
Fuj. Co? Ne!
Nevím, o čem to…
Celou cestu žvanil jen o tobě.
Je úplně posedlý.
Já… To zní divně.
Nechci, abys utekla.
Nech mou odvážnou ženu na pokoji!
Bravo, Coline.
Co když máš nějaké básničky ty o mně?
Cestou sem jsem viděl nějaké bobule.
- Vyhovovalo by vám to? - Samozřejmě. Všichni máme hlad.
Ano. Nech to na mně.
Juhú!
To ne.
KUNG FU PANDA DRAČÍ RYTÍŘ
Tak jo. Pěkný turecký sed…
Skvělé místo. To je ono.
O moc lepší. Nikdo nás tu neruší. Je tu ticho.
Ano. Našel jsi jeskyni. Neuvěřitelné.
Tak co teď?
Když jsem já neviděl svoji moc,
ukázal mi Mistr Oogway, můj guru,
že cesta vpřed nezačíná přede mnou.
Začíná uvnitř.
A to znamená co?
To znamená, že ty a já se teď
odebéřeme do tvého nitra.
Kde nás nic nebude rušit.
Veplujeme do tvé prázdnoty.
Ty budeš v mé mysli?!
Už jsi to někdy dělal?
Ne, ale pozoroval jsem Oogwaye.
První krok.
Jsi prázdný šálek naplněný jen tebou samým.
Co?
Vidím, že jsi v tom pole neorané.
Zavři oči a dělej to, co já.
Začneme lehkou meditací.
Neslyším tvůj dech.
Jsi v pohodě?
Vyrůstal jsem v Londýně.
Mám trochu zahleněné průdušky.
S každým dechem se noříme hlouběji,
až jsme obklopeni nicotou…
Moment! Kde to jsem?
Toto místo je esence tvého já.
Jestli tu moc máš, musí být tady.
Jé, ty ho znáš taky?
Hej, kam to letíš?
Och!
C-co? Kde to jsem?
- Neměl jsi na nic myslet! - A jak se to jako dělá?
Vyčistíš svou mysl od všech starých…
Počkej.
No jo.
Jsme ve vzpomínce. Začátečnická chyba.
Klid. Zkusíme to znovu.
Do vzpomínky? Jak to myslíš?
Počkej.
Na ty kroky si vzpomínám.
Řezník Basil! Schovat!
Soustřeď se.
To byla ona.
Je to ten den.
Počkej. Který den?
- Klausi, podívej! - Je úplně prťavá.
Než se nás ujali Mágové,
žili jsme se sestrou na ulici.
Vzpomínám si na tohle místo.
Na to, co jsem řekl.
Veruco! Zbláznila ses?
Tys okradla řezníka Basila!
Já vím. Ale podívej, kolik mám.
Klausi, musíme se dostat do tvé prázdnoty.
Nic nás nemohlo zastavit.
Byli jsme tým.
Nemůžeme tu zůstat.
- Pročs mě tam bral? - Já ne!
Měl sis vyčistit mysl, ne začít vzpomínat.
Řekls mi, že jsem zatracený šálek!
To pomáhá soustředit se. Začneme znovu.
Ani omylem. Už ji tak nechci vidět.
Při meditaci tě občas přepadají různé myšlenky a vzpomínky.
Víš co?
Jako by se mysl snažila zamlžit cestu k sebeobjevení.
Tu mlhu nezaženeš, ale můžeš jí projít.
Pojďme to zkusit.
Tak dobře.
Zkusím to ještě jednou.
To nemůže být pravda.
On je takový -
otrava!
A i kdybych se…
Na tohle nemáme čas.
Nemůžeme se rozptylovat…
Kdo to sem dal?
Myslíš, že je otrava?
Docela se změnil. Snaží se nám pomoct.
Jsem Changpu, la la la.
Mňam.
La la la, mňam, houby.
La la la.
- Mňam, houby, la la la. - Houby. Houby.
Mňam, houby.
Och!
Zdravím vás, válečnice. Sbíráte v našem lese.
Nedáte si s námi?
Co zase děláme tady? Máme být ve tvé prázdnotě!
Téhle noci řezník Basil se svou bandou ukradl Verucu.
Musel jsem…
Musel jsem ji najít.
S takovou
tu tvoji moc nikdy nenajdeme…
Klausi.
Řekli mi, že mě pošlou do Austrálie!
Počkej. Jak jsi věděl…
Kdo tě pustil? Vrať se do bedny.
- Nesahej na nás. - Pošlu tě do…
Kdo to udělal?
M-myslím, že já.
Jak jsi to…
Nevím. Cítila jsem to.
Veruco. Ty jsi úžasná!
Tohle může všechno změnit!
Opravdu?
Klausi? Zpátky ke tvé prázdnotě.
Já vím, ale nemůžu ji dostat z mysli.
Když bylo všecko pryč, vždycky jsme byli my dva.
A teď je… Teď je…
Tudy. Náš malý dočasný příbytek.
No páni! To tak krásně voní.
To je naše houbová polévka.
Milujeme houbovou polévku.
Je to tak uspokojivé.
Ty houby.
Posaďte se a odpočiňte si.
- Nesnažíme se naplnit své bývalé tužby. - Díky.
Och, co je to?
Och.
Kdysi dávno falešný prorok málem svedl naši komunitu na scestí.
Nutila nás dělat opravdu nechutné věci.
A některé chutné.
To je pravda. Některé velice chutné.
Ale naštěstí jsme prohlédli a zachránili jsme se.
O jakých tužbách jsi to mluvila?
- No… - Dámy! Tady jste.
Takže, ty bobule byly jedovaté,
ale narazil jsem na divoce rostoucí býlí a… Och!
Přátelé?
- Je to tak dávno! - Je pravý?
To je zázrak!
Tak krásně voní.
Ha?
Voní moc krásně.
To asi ta dobromysl! A možná tymián.
Je tě pořádný kus.
No, snažím se cvičit, kdykoli to jen jde.
Je to vidět. Musíš tu zůstat.
- To musíš! - Prosím, zůstaň.
Oni ti ho vyfouknou.
Pro mě za mě.
Dámy, potřebuji se nadechnout.
- Tady! - Uhni!
Já to viděla první!
Tohle je trochu přes čáru.
Nezdá se vám na nich něco divného, co Colin dorazil?
To já.
Já ji donutil.
Nasadil jsem jí to do hlavy!
- Klausi. - Vím, co řekneš.
Jsem úplně nemožný. Nic jsme nenašli.
Ty moje zbytečné vzpomínky
nás jen pletou.
- Klausi. - Proč na ni pořád myslím?!
- Musím si vyčistit mysl, ale… - Klausi!
Jak jsi Verucu našel? Ten den, v Londýně?
No, já…
Já nevím. Proč?
Mlha se rozplývá a ukazuje se cesta.
Jdeme hlouběji.
Chceš jít do té vzpomínky?
Drž si klobouk, amigo.
V té poslední vzpomínce to vypadalo, že víš, kde je.
Stalo se něco podobného i jindy?
Když Verucu zatkli za vraždu Sira Alfreda.
Hledal jsem ji patnáct let. Marně.
Až jednoho dne…
Vzdal jsem to. Přišel jsem do lesa…
Má mysl jakoby umlkla.
A pak jsem jen… šel.
A tehdy jsem ji našel.
Takže, jak jsi…
Stůj! Ty!
Věděl jsem, že tam je.
Nevím, jak.
Klaus? Klausi?
Klausi!
Ale věděl jsem to.
Zničehonic.
Copak ti to nedochází?
Byl jsi napojený na svou moc! Akorát jsi to neviděl.
Mám… kouzlo listů?
Ne, kouzlo větrů! Neviděl jsi ho, protože je neviditelné.
Ty sám jsi byl neviditelný.
Soustředil ses na Verucu
a ono to samo vykrystalizovalo.
Coline! Musíme jít.
Ještě jsem si nedal polévku.
Ale možná bychom…
- Coline! - Co se to děje?
Houby? Máme jich po krk.
Jak říkám, jsou divné.
Pracky pryč! Ten je můj!
Totiž, náš!
Je… je náš.
Děvčata, klid, je to jasné.
Trochu nám to ujelo, pardon.
- Nemá bratra? - To ano.
To bylo o fous!
Nic mi není!
Odcházíme.
Tohle si bereme.
Jistě. Skoro jsme ti ho snědly.
Jak mně?
Jsem součástí tvého týmu,
takže svým způsobem mě ti skoro snědly.
To zvládneš.
Soustřeď se na ten pocit.
Nechť vítr rozfouká mlhu a zavede tě ke Starověkým mistrům.
Klidně můžeš být šálek.
Funguje to! Pardon, žádné vyrušování.
Starověcí mistři, jste tam?
Jestli mě slyšíte,
voláme tvůrce zbraní Tianshang.
Opět potřebujeme vaši moc.
To je tak hustý!
Neslyším, co říkáte.
Aha. Musíme jít tam. To jste říkal?
Je mi líto, nejsem dost silný.
Děláš si legraci?
Dý… Dých… Nemůžu dýchat!
Víš, jak tehdy to kručení nebylo moje?
Tak teď je!
Co se vám to stalo?
Jídlo. Jíst.
Coline, nic neříkej.
Ani děkuji, žes mě zachránila?
- Tak dobře. - Tak dobře.
Děkuji.
Bylo to tak hrdinské.
Napiš o tom báseň.
Možná to udělám.
Taky máme dobré zprávy.
Pod mým vedením
Klaus našel svou moc.
- Bravo! - Skvělé.
Gratuluju.
No, ještě potrvá,
než dokážu povolat Starověké mistry.
Ne, protože Mistr Dlouhozub mi ukázal cestu.
Vážně?
Když nemáš dost kouzel,
musíš jít někam, kde se na ně napíchneš.
Náš starý známý, Kamenný netvor.
- Kamenný netvor? - Co?
Nic na světě mě nepřiměje se tam vrátit.
Když to neuděláme,
možná z toho světa nic nezbyde.
Překlad titulků: Kateřina Cardová