𝄆 Downloaded From BollyFlix 𝄇
Skadoosh.
Jeg kan ikke konsentrere meg!
Kanskje vi skal la han konsentrere seg?
-Jeg lagde ikke en lyd. -Samme det.
Så er idéen at han liksom føler hvor Den forsvunne by er, eller…
Forsvunne by. Det elendige stedet stjal halve livet mitt.
Po, jeg er fortsatt med deg,
men om Klaus ikke finner byen eller mesterne,
eller de ikke kan ødelegge våpnene, hva gjør vi?
Blir det sånn må vi kanskje slåss mot Alfie selv.
-Jeg kan ikke gjøre det. -Det kan du.
Du er skremmende sterk. Jeg er redd for hvor sterk du er.
-Du må ha tro. -Det handler ikke om å tro.
Han drepte meg nesten i Den gamle byen, og jeg bare frøs.
Jeg kan ikke slåss mot broren min.
Men, liksom, ikke engang om vi virkelig trengte det?
Slå meg i ansiktet.
-Hva? -Slå meg.
-Hva? Nei. -Kom igjen. Gjør det! Slå meg her.
Jeg slår deg ikke. Du er min beste venn, jeg…
Ok, jeg skjønner greia. Herlighet.
Dette er akkurat som i tegneserien.
De gamle mesterne dukker opp når vi trenger dem mest.
Vi må bare komme oss til dem, ok?
Ikke se på meg!
KUNG FU PANDA DRAGERIDDEREN
Hva var den ristingen?
Ikke tenk på ristingen. Kom, jeg trenger din hjelp inne.
Hva ser vi etter? Og hva er dette stedet?
Du tilbrakte tid med Lulu og vennene hennes.
Du vet hva de kan planlegge.
Hvor tror du de tar med ilderen?
Jeg har ingen anelse. Jeg har jo tross alt vært med deg.
Jeg må bare vite hva de planlegger. Hjelp meg å lete.
Vent, jeg føler noe!
Følg etter meg!
Etter deg!
Eller ikke.
Nei, det er denne veien!
Kom igjen, jeg vil ikke bli bladd forbi.
Bladd, skjønner?
Ja, dessverre.
Jeg kan løpe hele dagen, så lenge det ikke er snø.
Supert. Helt supert.
Klaus, kan du liksom bruke kraften din i en rett linje?
Begynner å bli svimmel.
Hvordan vet vi at dette er en magisk vind og ikke bare en vanlig vind?
Vi er her.
Hvor er her?
Mange vandrere har vandret gjennom her,
men ingen har sett hva som er her.
Et monster laget av en gigantisk stein, av magi som ikke er kjent.
Den blokkerer vår handel, matforsyning, men vi nekter å gå den nær,
fordi vi vet at dette Steinmonsteret vil gjøre oss til et knasende måltid.
Elsker du ikke poesi?
Hvem er du?
Hei, hallo. Nydelig brød. Du sa noe om et Steinmonster?
Først tørket elven plutselig inn, og så begynte brannene.
Vi går snart tom for alt,
og nå har monsteret blokkert handelsruta vår gjennom fjellet.
Dere burde høre på Kemanzis historie, og holde dere unna.
Ikke kom for nærme. Monsteret blir voldelig.
Det går bra! Vi må bare få den store der til å spise oss.
-Vil dere bli spist? -Ikke alle av oss.
Ja da. Jeg og Blad har blitt spist før. Det går bra. Rukhmini levde der i årevis!
Bodde du der inne? Jeg må høre din historie.
Bra jobbet. Kemanzi, kom igjen.
Da kunne jeg funnet ut hvordan man flytter den fra innsiden.
Om du ikke kommer tilbake forteller jeg historien din!
Trikset er å se så deilig ut som mulig, sånn her.
Se på oss, et par fyldige deilige godklumper.
Po, se opp!
-Han er ikke sulten. -Det er en annen vei inn.
Foten! Jeg skjøt ut av den da jeg brukte Wugao-tommel'n.
Hva da?
Gå.
-Dette er spennende! -Det er et ord for det.
Dette er deres feil for at dere ikke ser gode ut.
Jeg kan ikke bære teamet hver gang.
Vent på meg!
Opp med deg, gutt. Vi er nesten der.
Stemmer, Stein. Jeg er tilbake.
Det kjenner deg.
Kom igjen!
Wow. Merker dere ikke at energien skifter?
Det er bare lukten av våt mose. Bli vant til det.
Det er så… fascinerende.
Var du fanget inne i dette stedet?
Bortkastede år.
Tiår jeg kunne tilbrakt med menneskene jeg elsker.
Ro deg ned! Pisken er borte så disse fyrene er maktesløse.
-Ingen makt? -Ja, jeg visste det.
Som jeg sa, jo raskere jo bedre.
På tide å påkalle noen Gamle mestere.
Var det alt?
-Ja, var det alt? -Energien er ikke sterk nok.
-Jeg trenger mer. -Mer enn i det magiske monsteret?
-Du hjelper ikke. -Ikke du heller.
-Du hjelper ikke. -Jeg vet hvor jeg skal gå.
Stedet der Langtann gjemte pisken første gang, og stedet der jeg møtte dere.
Helt der oppe,
ved De falnes statue.
Altså, jeg kan fly, men hvordan skal dere komme over?
Det stemmer. Forrige gang vi var her brukte vi lianer for å komme over.
Ja, den er på meg.
Kanskje vi kan finne en annen måte å krysse juvet?
Niks. Ingen annen vei over.
Det er visst på tide å forlate dette ekle, mugne hullet.
Wow! Se på det! Vi kan fortsette.
Takk til universet for hjelpen.
Kom igjen.
Min flaks.
Hei Rukhmini, det er mosevennene dine.
Har du laget disse? De er søte.
Søte? De var mine plageånder da jeg var fanget i denne dumme,
idiotiske, fæle elendigheten.
Hva gjør det?
Det gjør ingenting. Det er bare en ikke-tenkende steinhaug.
-Jeg tror du sårer dets følelser. -Det har ikke følelser.
Rukhmini, slutt.
-Kanskje du bør si unnskyld? -Greit. Jeg beklager.
Du må si det og mene det.
Jeg mente ikke noe av det. Jeg tullet bare.
Ro deg ned.
Bare en tilfeldighet.
Slutt å fornærme denne byen og få oss til statuen.
Hvis noe sted har litt ekstra magi du kan benytte, må det jo være her.
De falnes statue.
La oss få dette overstått.
Funker det?
Hvem vekker De store mesterne fra søvnen deres?
De gamle mesterne!
Ikke vondt ment. Gamle for oss, men dere ser bra ut.
Hei. Dragemester Po her. En stor ære. Jeg har så mange spørsmål.
Dragemester? Burde ikke du være Pandamester?
Det har jeg ikke tenkt på.
-Po? -Ja?
-Senere. -Prioriteringer. Dårlige nyheter først.
Husker dere Tianshang-våpnene dere lagde, og jobbet så hardt for å skjule?
Vel…
Enda en gang, ingenting.
Jeg har all makt i verden og de er fortsatt…
Hva er det?
Bare en nudel-reklame.
Det er kjøp to boller, halv pris på den tredje, en sånn greie.
Langtann.
De gamle mesterne vender tilbake.
Du. Du tok hennes side.
Ikke vær dum. Dere er begge mine barn. Jeg tar ikke side.
-Gå og lag litt te, mor. -Alfie, nå er du latter…
Slipp meg, din bølle.
De gamle mesterne.
Bekymringsfullt. Våpnene ble ikke laget for å holde kontinentene sammen.
Broren din presser elementene. Planeten kan revne når som helst.
Snakker du om hele planeten?
Så mange generasjoner har gått,
og likevel hjemsøker våre dårlige avgjørelser oss fortsatt.
Jeg visste at vi burde ha skutt dem ut i rommet.
-Hele planen var en fiasko. -Vi gjorde det vi måtte.
-Eller det du sa vi måtte. -Å, kjempebra.
Kan dere ødelegge våpnene eller ei?
Elementene vi samlet for å lage våpnene kan være nok for å ødelegge dem.
Ja! Problemet er løst.
Men…
Vi trenger alle fire av oss for å gjøre det.
Vi trenger Mester Mastodont.
Å. Det er et nytt problem.
Jeg mister dem.
Løslat Mastodont, så skal vi endelig ødelegge våpnene en gang for alle.
Beklager. Jeg klarte ikke å holde på den.
Dette er bare perfekt.
Blad, vent.
Kom igjen, Blad. Vent!
Vi kan… Vi kan finne ut av dette.
Jeg er lei for det med oppdraget ditt.
Hva sa jeg? Bare mer bortkastet tid.
Det er ikke bortkastet.
Jeg kom og så etter en historie som kunne flytte monsteret, og jeg fant den.
Din.
Gjør deg selv en tjeneste og kom deg så langt unna denne greia som mulig.
Du kan flytte den.
Vær så snill! For folket mitt!
Hei, Stein!
Opp med deg!
Hva sa jeg til deg?
Det funket.
Mamma.
Mamma!
Ser du? Tiden din der var ikke bortkastet.
-De klarte det! -Landsbyen vår er reddet.
Kaller den tingen deg mamma?
Tyven som var fanget i steinen.
Livet svant hen mens hun ble eldre.
Tretti år i isolasjon, men mistet aldri besluttsomheten.
Da skjebnen sendte henne tilbake, kjempet hun videre, tross bekymringer.
Så fjell delte seg som en bølge, for i sin frykt, stod hun fortsatt modig.
Det var vakkert.
Jeg hadde ingen anelse. Du er den sterkeste personen jeg kjenner.
Du vet, en klok person sa en gang
at noen ganger er den eneste veien ut gjennom.
Jeg sa jo det, Po. Jeg kan ikke slåss mot min egen bror.
Akkurat som du ikke kunne slåss mot meg.
Au!
Hva var det?
Du er min beste venn. Alfie er broren din.
Men for å redde verden må du slåss mot ham.
-Vi har snakket om det. Jeg kan ikke… -Bare hør på meg.
Alfie trenger alle våpnene for å kontrollere Den gamle arméen?
Hvis vi tar bort ett våpen, bare ett,
blir Mastodont fri, og De gamle mesterne…
…kan ødelegge våpnene!
Vi må sende en beskjed til pappa.
Jeg kan levere beskjeden.
Du trenger vennene dine.
Den eneste veien ut…
er gjennom.
TIL MINNE OM WILL RUZICKA
Tekst: Rikke Carlberg