MARTS 1979 - MIDDLETOWN, PENNSYLVANIA
Evakuering. Bliv indenfor med lukkede vinduer.
Drømmer du?
Hvad handler drømmene om?
Om Three Mile Island.
EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Jeg tænkte på det i årevis bagefter.
Og selv efter 40 år viser det stadig sit grimme ansigt.
Det var første skridt i et atommareridt:
Uheldet på et atomkraftværk i Pennsylvania i dag.
Der hersker nervøsitet i Middletown, Pennsylvania.
Vejene er tætpakkede, og telefonlinjerne er blokerede.
Ulykken på Three Mile Island i 1979
var den værste atomulykke nogensinde på amerikansk jord.
Anlæggets talsmænd siger, at ulykken ikke er alvorlig.
De ville skjule information fra offentligheden.
Selskabets udtalelser har ikke besvaret vigtige spørgsmål.
Og de ville dække over ting.
Hvor meget radioaktivitet er der allerede sluppet ud?
Bliv indenfor.
Luk alle vinduer og døre.
Men verden skal vide, hvad der skete på Three Mile Island.
Hvad sker der i dine drømme?
Folk begynder at evakuere, og der er masser af trafik.
Og så, lige pludselig…
…sprang det i luften.
"ATOM"-BOMBE RAMMER JAPAN
Det er et forfærdeligt ansvar, vi har fået.
Atomkraftværker helliget fredelige formål.
Atomenergi udretter mirakler
og skaber en lykkeligere verden for hele menneskeheden.
Er det energiens fremtid eller en opskrift på en atomkatastrofe?
MELTDOWN: ULYKKEN PÅ TREMILEØEN
Three Mile Island lå lige overfor mit barndomshjem.
Det eneste, der lå imellem var vandet,
jernbanen
og en vej.
Det var bare en del af samfundet.
Middletown-området var det perfekte sted at bygge atomkraftværket
på grund af Susquehanna-floden, der kan opfylde nedkølingsbehovet.
Enhed 1 blev sat i drift i 1974,
og Enhed 2 blev sat i drift i december 1978.
Three Mile Island-reaktor nummer to
blev sat i drift for blot tre måneder siden.
Da tårnene blev rejst, repræsenterede det fremskridt i vores samfund.
Jeg var en lykkelig husmor.
Jeg havde en lille virksomhed, en dagpleje.
Min mand arbejdede på jernbanen.
Jeg kunne se tårnene fra mit køkkenvindue,
men jeg anede ikke, hvad atomkraft var.
Et atomkraftværk er bare en stor vandkedel.
Atombrændstof og en kædereaktion producerer varme.
Varmen forvandler vand til damp. Dampen driver turbiner.
Turbinerne producerer elektricitet.
Atomenergi blev markedsført som det nye vidunder.
Det ville skabe jobs, og det ville være meget billigt.
Man tænkte ikke på stråling eller farerne.
Jeg tænkte aldrig på det.
For et samfund som vores,
der mærkede de negative konsekvenser af nedgangen inden for kul og stål,
var en industri, der kom til vores samfund,
der beskæftigede mange, betalte godt…
Bilejere over hele landet oplever i øjeblikket benzinmangel.
Afhængighed af udenlandsk olie truer vores økonomiske uafhængighed.
Ser man på, hvad der foregik nationalt, så var atomkraft svaret.
Det er atomets kraft og løfte.
Da atomkraftværkerne blev markedsført, var det et løfte for fremtiden.
Ingen var en større fortaler for atomenergi end mig.
Jeg arbejdede på kraftværker over hele landet,
og jeg endte på kraftværket i Michigan, som var identisk med Three Mile Island.
Alle atomkraftværker er designet til at holde reaktoren kølig.
Skulle en ulykke finde sted,
kunne operatøren tage sin frokostspand og tage hjem.
Anlægget ville være sikkert.
REAKTORBESKYTTELSESSYSTEM
Som et resultat af det var der en mentalitet i hele branchen:
"En stor ulykke kan aldrig ske."
Og det troede jeg på.
Men jeg tog fejl.
KLOKKEN 3.59
KLOKKEN 4, 28. MARTS 1979
THREE MILE ISLAND - KONTROLRUM - ENHED 2
Jeg ved af personlig erfaring,
at klokken fire om natte er det værst tænkelige tidspunkt på døgnet.
Man kæmper for at holde sig vågen, uanset hvor dedikeret man er.
Så operatørerne sad der, fede, uvidende og glade.
Og så, bum!
Alle alarmer går i gang samtidig.
Vi har turbinenødstop. Reaktoren er ude af drift.
Kølevæskepumperne kører.
Operatørerne siger: "Kors, hvad sker der her?"
Vi får ingen nødfødevand.
Operatørerne handlede i blinde i over en time.
Trykbeholderen er ved at blive for fuld.
På det tidspunkt var temperaturen i reaktoren steget,
selvom vandstanden fortsat viste, at den var fuld.
Sluk for reaktorkølevæskepumperne.
De besluttede at slukke for pumpen, der fik vandstanden til at stige,
men det duer ikke.
Man lukker aldrig for vandet over en kerne.
De skulle køle reaktoren ned.
De vidste ikke, hvad der foregik, og det skræmte dem.
Jeg fik et opkald klokken fem.
Jeg fik at vide, at Enhed 2 var lukket ned,
og at vagtchefen bad mig komme med det samme.
Jeg havde arbejdet på Three Mile Island, siden Enhed 1 blev sat i drift,
men Enhed 2 havde kun været i drift i tre måneder.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle forvente.
KLOKKEN 5.32
På det tidspunkt forsøgte operatører i kontrolrummet
at analysere strøm, tryk, temperatur.
En af de største bekymringer var,
at der ikke flød frisk vand gennem systemet.
Der var ingen strøm gennem kernen,
så vandet blev stående og blev varmere og varmere.
Endelig indser vagten, at overløbsventilen står åben. Den lækker.
Det er problemet.
På et tidspunkt under ulykken
åbner en sikkerhedsventil sig for at aflaste trykket.
Den åbne ventil satte sig fast.
Der cirkulerer ikke længere vand inde i kernen.
Under ingen omstændigheder
må vandstanden falde til under kernen,
for så kan den let komme ud af kontrol.
KLOKKEN 5.58
Vi lukker ventilen og fokuserer på reaktoren.
Det stoppede det scenarie, de befandt sig i,
men på det tidspunkt overopheder reaktoren.
Når temperaturen fortsætter med at stige, smelter kernen
og skaber en selvbærende atomreaktion.
Ekstremt radioaktivt, yderst farligt.
På det tidspunkt er de på helt ukendt område.
Temperaturen steg kraftigt inde i reaktorbeholderen,
hvilket indikerer en eventuel reaktornedsmeltning.
Jeg hørte en meget høj lyd fra anlægget,
som jeg aldrig havde hørt før.
Det er mit barndomshjem.
Busstoppestedet ligger lige her ved hjørnet af indkørslen.
Så det var lige overfor.
Som seksårig kunne jeg ikke forstå det,
men spurgte: "Hvorfor hører vi den lyd? Hvad er det?"
Jeg bliver bedt om at være rolig.
"Alt skal nok gå."
Jeg gik udenfor for at vente på skolebussen,
men jeg var bange.
Jeg anede ikke, hvad der foregik på den anden side af gaden.
KLOKKEN 6.57
Jeg var i færd med at følge strålingsovervågningssystemet,
da jeg pludselig hørte en strålingsalarm.
GAMMASTRÅLING - HØJ
Jeg gik straks ned ad gangen mod reaktorbygningen.
To teknikere fulgte mig,
så vi kunne komme ind og finde ud af, hvad der foregik.
BRÆNDSTOFHÅNDTERING 60 METER FRA INDESLUTNINGSBYGNING
Vi kunne ikke umiddelbart identificere en årsag til strålingen.
Men jeg bemærkede hurtigt en stigning i måleraflæsningen,
og ovenover var de ubeskyttede rør,
der kom fra reaktorsystemet i Enhed 2.
De var meget radioaktive.
I det øjeblik gik det op for mig, at vi havde et stort problem i Enhed 2.
Vi forlod straks området.
En af teknikerne løb ind i Enhed 2's sikkerhedsbygning
for at rydde den.
Jeg løb hen til kontoret og brugte personsøgningssystemet.
Der er en brændstoffejl. Meddel en nødsituation.
KLOKKEN 7.24
Her er Mike Pinzac fra nyhedsredaktionen.
Elselskabets embedsmænd måtte lukke
den ene reaktor på Three Mile Island-atomkraftværket i morges
efter et uheld i anlæggets turbinesystem.
Selskabet udtaler, at der ikke er nogen fare for offentligheden,
og at situationen er under kontrol.
Jeg lå stadig i sengen, da guvernør Thornburgh ringede.
Han sagde: "Der er en nødsituation på Three Mile Island."
Jeg sagde: "Guvernør, hvad er Three Mile Island?"
Vi var stadig ved at finde os til rette.
Vi var lige tiltrådt 72 dage forinden,
så hændelsen kom som et chok,
for vi havde ikke forventet noget lignende.
Efter de første tre-fire minutters presse…
Der var meget lidt information, bortset fra at der var sket en hændelse.
Vi begyndte at ringe til Metropolitan Edison,
selskabet, der ejede reaktoren: "Hvad skete der? Hvad betyder det?"
Baseret på selskabets udtalelser var situationen generelt stabil.
Det var ikke noget alvorligt.
Vi fik ikke meget information,
men de sagde, at de vidste, hvad de lavede,
og at situationen var under kontrol.
KLOKKEN 10.55
Selskabet Metropolitan Edison har informeret os om,
at der har været en hændelse i Enhed 2 på Three Mile Island.
Alt er under kontrol.
Det udgør ingen fare for folkesundheden.
Metropolitan Edison har kontrolleret
luften i nærheden af anlægget siden hændelsen.
Man har ikke sporet stigninger i det normale strålingsniveau.
Hvordan fastslås strålingen?
Hvordan ved man, hvad der er forurenet, og hvad der er sikkert?
-Bill, kan du… -Altså…
Hvem er det?
…nuklear ingeniør fra DER.
Metropolitan Edison sendte straks folk ud til anlæggets ydre hegn
og til Goldsboro,
fordi vinden blæste i den retning, for at foretage målinger.
Før vi kom, fik jeg at vide, at de havde opdaget
en lille mængde radioaktivt jod på jorden.
-Hvad? -Radioaktivt jod på jorden.
Jod.
Vi blev alle overraskede.
Det var første gang,
nogen sagde, at der var sluppet stråling ud.
Jeg var meget vred,
for jeg havde stillet mig frem
og basalt set lovet, at det, Metropolitan Edison sagde, var korrekt.
Hvor er personalet,
som er ansvarlige for at overvåge atmosfæren?
-De står klar på kontoret. -Hvorfor er de ikke på anlægget?
Fordi vi er afhængige af selskabets instrumenter.
Jeg er forvirret. Tror I bare på, hvad de siger?
Ja.
Der var skumlerier i lokalsamfundet,
for nogle af vores naboer aflyttede politiets radioer.
Min nabo Paula ringede og fortalte mig, at folk talte om,
at der var sket et uheld på øen.
Jeg sagde: "Er du sikker på det, eller misforstår de, hvad der sker?"
Hun sagde: "Nej, politiet er blevet tilkaldt,
måske også brandvæsenet."
Mine børn gik i skole.
Min mindste legede udenfor.
Vi fik at vide, at alt var under kontrol.
Og jeg troede på dem! Der var ingen grund til ikke at gøre det.
Men så begyndte vi
at se journalister komme og stille spørgsmål.
Jeg siger til mig selv: "Hvad foregår der egentlig?"
Rolling Stone ringede og spurgte,
om jeg ville dække ulykken på Three Mile Island.
Jeg sagde: "Fedt! Fantastisk."
Jeg var 25 år gammel, og det var en stor chance for mig.
Folk var bange for atomkraftens farer,
for på det tidspunkt hørte alle historier om Kinasyndromet,
som var en populær film på det tidspunkt. Den havde premiere 12 dage før ulykken.
Kinasyndromet.
I dag ved kun en håndfuld mennesker, hvad det betyder, og de er bange.
Kan ses i biografen.
Filmen forudsagde paralleller til begivenheden på Three Mile Island,
hvilket var meget uhyggeligt.
-Har vi turbinenødstop? -Ja.
Filmen handler om et atomkraftværk,
hvor ulykken forårsager noget, der kaldes Kina-syndromet.
Hvis det er sandt, var vi tæt på Kina-syndromet.
Hvad?
Hvis kernen blotlægges af en eller anden grund,
bliver brændstoffet på få minutter varmere end kernevarmetolerancen
og smelter ned gennem bunden af anlægget, teoretisk set til Kina.
Men det sender en trykbølge af radioaktivitet ud i atmosfæren.
Det vil gøre et område på størrelse med Pennsylvania permanent ubeboeligt.
Det finder sted i Pennsylvania,
på et atomkraftværk, samtidig med at dette sker.
Det var en ubegribelig tilfældighed.
Filmen var profetisk.
Den bragte konceptet om en kernesmeltning ind i folkesproget.
Konceptet om, at en reaktor er ustabil.
Det havde folk aldrig hørt før.
Da Kinasyndromet kom ud,
råbte atomindustrien meget højt om, at det aldrig kunne ske.
Men inden for 12 dage fandt folk ud af, at det kunne.
KLOKKEN 13.50
Der lød et højt bump i kontrolrummet.
På samme tid steg trykket i indeslutningsbygningen,
men det faldt straks igen.
Man forstod ikke, hvad der skete.
Men den første reaktion var at se,
om noget betjeningsudstyr inde i indeslutningsbygningen havde svigtet.
En hurtig kontrol viste, at alt kørte normalt.
"Der er ingen grund til at bekymre sig om det nu. Lad os komme videre."
GAMMASTRÅLING - HØJT
Inden for den næste time kom der radioaktivitet ind i kontrolrummet.
Hele situationen forværredes.
Folk måtte bære maske, fordi borforureningen steg.
Det var en katastrofe i kontrolrummet.
På det tidspunkt var mit fokus:
"Slipper der stråling ud til offentligheden?"
Men vi anede det ikke.
Der er registreret stråling så langt som 26 km fra Three Mile Island,
men føderale efterforskere insisterer på,
at niveauerne ikke er høje nok til at udgøre en sundhedsrisiko.
Embedsmænd er bekymrede for, at større mængder,
registreret ved kraftværkets nordlige port, kan være farligt.
Hvorfor fik lokalsamfundet først sent at vide, at der var et problem?
Jeg tror ikke, at--
Det skete klokken fire, de fik besked klokken ni.
Jeg tror ikke, offentligheden var i fare på noget tidspunkt
under den hændelse, vi oplevede i morges.
Ud fra det, vi har set, er anlæggets sikkerhed tilstrækkelig.
Vi bruger meget følsomme instrumenter til at overvåge strålingen,
og på det tidspunkt så vi ingenting.
Vi holdt et møde på mit kontor
sammen med folkene fra Metropolitan Edison og hr. Herbein.
Det var et særdeles vanskeligt møde.
Jeg sagde: "Hvad sker der her?"
Svaret lød: "Ja, der er sluppet stråling ud."
"Hvorfor har du ikke meddelt det?" Han svarede: "Ingen spurgte mig."
Jeg var rent ud sagt lamslået.
Det var, som om han sagde: "Det her angår kun os, ikke jer."
Da vidste vi, at de ikke var en pålidelig informationskilde.
KLOKKEN 16.34
Det er en opdatering om hændelsen på atomkraftværket Three Mile Island i dag.
Situationen er mere kompleks, end selskabet gav os indtryk af.
Metropolitan Edison insisterer på, at det ikke er en alvorlig ulykke.
men de indrømmer, der er sluppet stråling ud i miljøet.
Hvor farlig sagde elselskabet, at situationen var?
De forsikrede mig om, at der ikke var noget at bekymre sig om.
-Er du tilfreds med det svar? -Jeg tror, vi får bedre svar.
Er der behov for at evakuere folk væk fra det område?
Nej, det er der ikke.
Da jeg kom hjem, så vi tv og hørte om, hvad der foregik
lige lidt længere ned ad vejen.
Jeg kan huske, de talte om stråling.
Man opdagede, at radioaktiv damp var sluppet ud i atmosfæren.
Jeg forstod det ikke, men fik forklaret, at det kunne skade mig.
Ens familie er der, og alt det, man elsker…
Vi vil have rigtige svar, og vi vil vide, hvad fremtiden bringer.
Der er stadig spørgsmål, der skal besvares.
Hvad forårsagede uheldet i dag?
Og hvor længe vil atomreaktoren være ude af drift?
Årsagen bliver først fastslået, når faren er overstået.
Det afgørende er at stabilisere anlægget, da situationen kan blive langt værre.
I kontrolrummet skulle folk tage åndedrætsværn på,
indtil alarmen blev afblæst.
KLOKKEN 20
Det tog os et stykke tid, baseret på mange strålingsmålinger,
at nå det punkt, hvor vi følte, at vi kunne undvære åndedrætsværn.
Vi var udelukkende optaget af:
"Hvordan skaber vi en stabil situation?"
Det blev tydeligt, at vi skulle have
en eller flere af reaktorkølervæskepumperne i brug.
De sørgede for at recirkulere vand gennem kernen.
Men vi var bekymrede for, om det ville ødelægge pumpen
og gøre mere skade end gavn.
Kontrolrummet lavede en test.
Pumpen var tændt og tvang strøm gennem kernen.
Der lød et suk af lettelse i kontrolrummet,
da trykket kom tilbage til det normale niveau.
Det var den første indikation på stabilitet.
Det stopper den ødelæggelse, der foregår på det tidspunkt.
I løbet af natten tjekkede de ansatte luftprøver for stråling
nær ulykkesstedet på Three Mile Island.
De luftprøver, du tjekkede lige udenfor, var ikke dødelige?
Nej. De var ikke dødelige. Undskyld, jeg må gå.
-Er du bange for strålingen? -Nej, slet ikke. Jeg må gå, undskyld.
Strålingsniveauet uden for anlægget har været lavt,
og det har ikke udsat nogen i området for fare.
Husk, vi har 72 atomreaktorer i drift her i landet.
De har været i drift, nogle af dem siden 1974,
og ikke en eneste er kommet til skade, Det er vigtigt.
Ingen teknologi, mennesket har været involveret i,
siden vi begyndte at bruge ild, kan sige det samme.
DAG 2, DEN 29. MARTS 1979
Jeg ankom til anlægget morgenen efter ulykken,
og 30 timer senere var jeg der stadig.
Vi vidste ikke, præcis hvilken tilstand brændstoffet var i.
Var kernen udækket? Var der skader på kernen?
Derfor havde vi brug for borprøven.
KLOKKEN 8.30
Bor var afgørende i det primære system,
fordi bor styrede reaktionen i reaktorbeholderen.
Vi skulle sikre os, at der var nok bor i systemet
til at lukke reaktoren helt ned.
Ingen blev bedt om at melde sig frivilligt.
Ed meldte sig. Han var en af mine teknikere.
Vi var optaget af, at ingen af de involverede personer
blev udsat for unødvendig stråling.
Alt var aftalt på forhånd: Hvordan det skulle gøres,
hvem der skulle gøre hvad. Vi spildte hverken tid eller energi.
De var de rette til at gøre det.
KEMILABORATORIUM - BRÆNDSTOFHÅNDTERING
Der lå ufuldstændige rapporter. Der stod kaffekopper overalt.
Sandwich, der var taget enkelte bidder af.
Det var, som om bortrykkelsen havde fundet sted.
Alarmen lød på flere strålingsmonitorer. Vi slukkede for dem.
Dosimeteret pegede enormt højt.
Det var bestemt et problem.
Der er folk derhjemme, der er afhængige af en.
Vi besluttede, at vi ville tage prøven, og at det skulle gå hurtigt.
Det var der, jeg blev…
…udsat for ret megen stråling.
På ugentlig basis må man 0.3 rem.
Mit skilt blev aflæst til 2,8 rem.
Det er næsten 100 gange så meget som det tilladte.
Jeg stod under bruseren i flere timer for at fjerne forureningen.
Det virkede ikke ret godt.
Jeg var stadig forurenet, da jeg kom hjem.
Jeg ville ikke røre mine børn.
Men…
Undskyld.
Det er stadig et gæt, hvor meget han blev udsat for.
Han fortjener et stort klap på skulderen…
…for han gjorde det frivilligt.
Prøven bekræftede, at borkoncentrationen var meget lav.
Anlægget var ikke i stabil stand.
Tidligere i dag var det meget varmt og radioaktivt inde i anlægget.
En million gange mere radioaktivt end normalt.
Anlægget køler ikke ned
så hurtigt som normalt.
Det var meget tankevækkende at finde ud af, hvor farligt det er.
Men vi fik også modstridende oplysninger.
Det var slet ikke til at tro, at de mange journalister fra hele verden
kom til vores lille by.
Mange af dem følte det samme som mig:
"Vi får ikke sandheden at vide," eller i det mindste hele sandheden.
På dag to indså folk, at pressekonferencerne var løgn og latin.
Er der ingen risiko for Kina-syndromet?
Der er ingen risiko for Kina-syndromet
med de hændelser, der er sket på Three Mile Island i de sidste to dage.
På det tidspunkt blev alle til efterforskende journalister.
Hvorfor skulle offentligheden tro, at noget lignende ikke vil ske igen?
De gik efter struben.
Hvor længe var kernen udækket?
Det ved vi ikke.
Med hvilken autoritet fortæller I os så, at der ikke kan ske noget mere alvorligt?
Der er ingen garantier.
Der er ingen garanti for, at du ikke bliver ramt af en meteorit i morgen.
Hvis der er sikkerhedsbrister, så spørg NRC.
Jeg er sikker på, de ville handle
for at sørge for, at de ting rettes omgående,
ellers blev anlægget lukket.
På det tidspunkt, da ulykken på Three Mile Island fandt sted,
var jeg i NRC's hovedkvarter i Washington.
Atomkommissionen havde til opgave
at føre tilsyn med atomkraftindustrien
for at sikre, at folks sundhed og sikkerhed blev opretholdt.
Atomkommissionen overvåger situationen på hovedkvarteret i Washington.
Vi vidste, at der var stråling uden for anlægget,
men både på første og anden dag
betød kæden af meget ufuldkommen kommunikation,
hvor udgangspunktet også var ufuldstændig information,
at folk var uvidende.
Arbejderne sagde, at strålingsniveauet stadig ikke var farligt.
Kongresmedlemmer er ret foruroligede over ulykken
og frygter, at noget lignende kunne ske i deres egne distrikter.
En hurtig høring fandt sted i dag.
Vi vidste, at det var meget alvorligt, men med mediehysteriet
blev det til en farlig kombination af misforstået og misbrugt information.
Det kan gå helt galt.
Hvor tæt var vi på en kernenedsmeltning, på et Kina-syndrom?
Kunne det være sket?
Det tror jeg ikke. Jeg mener ikke, vi var tæt på.
Alle havde set Kinasyndromet.
Det bliver straks skildret som "Jane Fondas nedsmeltning",
hvilket ikke havde forbindelse med virkeligheden.
Vi vil fokusere på atomkraft…
Frygten i samfundet burde aldrig være opstået.
NRC fortalte en kongreskomite,
at offentligheden aldrig var i alvorlig fare.
Det ville være et slag i ansigtet på atomindustrien
som en gennemførlig energimulighed for fremtiden.
Carter-regeringen har sat betragteligt lid til atomkraft
for at udfylde energimanglen i de kommende år.
Spørgsmålet er nu,
hvad der sker med en mere fredelig brug af atomet?
KLOKKEN 22
Klokken var 22, jeg var på mit kontor. Jeg fik et opkald.
Det var en af de NRC-inspektører, jeg havde mødt samme dag.
Han sagde: "Jeg ringer fra mit motelværelse.
Brug ikke mit navn, men du skal vide,
at jeg tror, du har fået et misvisende indtryk af,
hvad der sker på anlægget.
Situationen er faktisk langt værre, end du måske har fået indtryk af.
Der er meget alvorlige skader på kernen,
og konsekvenserne kan være meget langvarige.
Vi taler måneder, om ikke år."
Og han lagde på.
Det dannede rammen om, hvad der skete bagefter,
for nu begyndte vi at betvivle, om NRC, der befandt sig på stedet,
rent faktisk fortalte os sandheden.
DAG 3, DEN 30. MARTS 1979
Inde fra selve Three Mile Island-anlægget
udtaler folk fra Metropolitan Edison, operatørerne og Atomkommissionen
at strålingsniveauet er ekstremt højt.
Det er altså inde i anlægget.
De bekræfter også, at der stadig udslipper radioaktive gasser.
I en nærliggende varevogn
analyserede forskere stråling i prøver fra luft, vand og vegetation.
På dette tidspunkt, efter tre dage,
øgedes strålingen uden for anlægget,
og den steg faktisk med tiden.
Ikke meget, men nok til at være bekymret.
Ifølge talsmænd for Pennsylvania er strålingsniveauet
uden for Three Mile Island ikke højere end ved et røntgenbillede,
hvilket retfærdiggør beslutningen om ikke at evakuere området.
Det var NRC's ansvar
at komme med en anbefaling vedrørende evakuering.
Derfor overvejede vi, hvad der kunne være en udløsende faktor,
der ville kræve en evakuering.
På det tidspunkt lavede jeg en analyse, der var baseret på disse fremskrivninger.
Jeg fandt frem til 1.200 millirem i timen, hvilket ville være ekstremt højt.
Men hvis niveauet bliver så højt, kan det være en grund til evakuering.
KLOKKEN 8.01
Den stiger!
Op med dig!
I gasskyen sporede man niveauer så høje som 1.200 millirem i timen.
Jeg var chokeret.
Helikopteren rapporterede 1.200 millirem i timen,
og stemningen i lokalet ændrede sig totalt.
Metropolitan Edison er uenig i, at reaktoren er ude af kontrol.
I hovedkvarteret i Washington gik diskussionen på:
"Er det virkelig værd at evakuere?"
Hvis man evakuerer, efterlader man byer, virksomheder
og hjem ubeskyttede og tomme.
Det ville give enorme muligheder for plyndring.
Selv i en planlagt evakuering mister folk livet:
Børn i kuvøse, ældre i respirator, ulykker.
Okay, der er en rapport…
…evakuering.
Hej.
Det var et alvorligt problem, for vi skulle finde ud af,
hvad vi skulle sige til borgerne.
På guvernørens kontor i Pennsylvania i dag
overvejede man en evakuering af næsten en million mennesker,
som bor i Harrisburg og andre byer, landsbyer og gårde i området.
Jeg fik telefonopkald.
"Hvad laver du der? Du skal væk derfra!"
Vicedirektøren for Metropolitan Edison udtaler:
"Beboerne har intet at bekymre sig om."
Jeg blev meget vred over udsigten til
ikke at kunne træffe gode beslutninger ud fra, hvad der skete.
Alt, hvad vi elsker, befinder sig ved foden af de tårne.
Folk inden for en radius på 15 kilometer fra Three Mile Island
er blevet advaret om, at der muligvis vil ske en evakuering.
Der var uhyggeligt stille.
Men så kom der en brandbil eller en politibil med megafon,
der gav os modstridende oplysninger.
Luk alle vinduer og døre!
De sagde: "Bor du i et murstenshus, så hold vinduerne åbne,"
bagefter lød det: "Luk vinduerne."
De forvirrede befolkningen med modstridende budskaber.
"Måske skal I flygte." "I behøver ikke at flygte."
Lige nu er der ingen evakuering.
De formåede kun at forvirre alle, der boede i området.
Det er meget værre, end hvad de siger. Typiske løgne.
De burde lukke alle atomkraftværkerne.
Hvad, hvis de kommer og fortæller sandheden nu?
De må dække over noget.
Og pludselig…
…går en sirene i gang, og den stopper ikke igen.
Man anede ikke, hvad der foregik.
På det tidspunkt spurgte guvernør Thornburgh NRC:
"Skal vi evakuere?"
Han taler til gruppen…
Men der herskede uenighed i Atomkommissionen om,
hvorvidt de traf de rigtige beslutninger.
Vi har aldrig før set et anlæg i denne tilstand,
vi har aldrig testet eller analyseret et anlæg i denne tilstand.
Jeg synes, vi bør evakuere folk.
Men ikke endnu--
De har haft to dage til at gøre sig klar, og de er bange.
Regeringen, NRC
og folk fra elselskabet spillede alle russisk roulette.
Atomenergiens fremtid
og livet for millioner af mennesker var afhængige af reaktorens tilstand.
Jeg ved ikke, hvad vi beskytter lige nu.
Jeg synes, vi bør evakuere folk.