1979. MÁRCIUS
Evakuálás. Maradjanak otthon, ablakokat zárják be!
Álmodsz?
Miről álmodsz?
A Three Mile Islandről.
A NETFLIX DOKUMENTUMFILM-SOROZATA
Még évekkel később is ezeken a dolgokon gondolkoztam.
Azon, hogy lehet még 40 év után is ennyire nyomasztó.
Egy nukleáris rémálom első lépése volt
a mai leállás egy pennsylvaniai atomerőműben.
Egész Middletown, Pennsylvania feszült ma este.
Az autópályákon dugók, a hívások akadoznak.
Az 1979-es Three Mile Island-i baleset
a legrosszabb nukleáris baleset volt, ami amerikai földön történt.
Az üzem illetékesei szerint a baleset nem súlyos.
El akarták zárni a lakosságot az információktól.
A közlemények nem adtak választ fontos kérdésekre.
És el akartak hallgatni dolgokat.
Mennyi radioaktivitás szökött ki már az üzemből?
Maradjanak otthon!
Zárják be az összes ablakot és ajtót!
De a világnak tudnia kell, mi történt a Three Mile Islanden.
És mi történik az álmaidban?
Az emberek útnak indulnak, és óriási a forgalom.
Aztán hirtelen…
felrobbant.
„ATOM” BOMBA ÉRI JAPÁNT
Szörnyű felelősség terhel minket.
Az atomerőműveket békés célokra szánták.
Az atomenergia lenyűgöző lehetőség,
ami egy boldogabb világot teremt az egész emberiségnek.
Ez a jövő energiája, vagy egy nukleáris katasztrófa receptje?
Three Mile Island pont a gyerekkori otthonommal szemben volt.
Csak a víz,
a vasúti sínek
és a kétsávos út választott el tőle.
A közösség egyfajta tartozéknak tekintette.
Middletown környéke tökéletes helyszín volt az atomerőmű megépítésére,
mivel pont ott volt a Susquehanna folyó,
ami minden hűtővíz igényt kielégített.
Az egyes blokkot 1974-ben kapcsolták be,
a kettes pedig 1978. decemberében kezdett termelni.
Three Mile Island kettes számú reaktora
éppen három hónapja állt szolgálatba.
Amikor a tornyok megépültek, a fejlődést jelképezték.
Nagyon boldog háziasszony voltam.
Kisvállalkozást vezettem, napközit.
A férjem a vasútnál dolgozott.
Láttam a tornyokat a konyhaablakból,
de fogalmam sem volt, mi az az atomenergia.
Az atomerőmű valójában csak egy nagy teáskanna.
A nukleáris fűtőanyag és a láncreakció hőt termel.
A hő vízből gőzt csinál. A gőz hajtja a turbinákat.
A turbinák áramot termelnek.
Az atomenergiát a jövő legjelentősebb újításaként állították be.
Munkahelyeket fog teremteni, és nagyon olcsó lesz.
Nem volt téma a sugárzás, a veszélyek, vagy bármi.
Én még csak nem is gondoltam erre.
Egy olyan közösséget, mint a miénk,
aggasztott a szén és acél hanyatlásának negatív hatása.
És jött egy iparág a városba,
ami munkát adott, jól fizetett…
Az autósok országszerte
üzemanyaghiányt tapasztalnak.
Ha függünk a külföldi olajtól az a gazdasági önállóságunkat veszélyezteti.
Ha megnézzük, mi folyik országszerte, úgy tűnt, az atomenergia a válasz.
Ez az atom ereje és ígérete.
Az atomerőműveket úgy hirdették,,
mint a holnap ígéreteit.
Nálam jobban senki se támogatta az atomot.
Igen, erőművekben dolgoztam szerte az országban,
végül a michiganiben kötöttem ki, pont olyan volt,
mint a Three Mile Island-i.
Minden atomerőművet úgy terveznek, hogy a reaktor hűtése megoldott legyen.
És az operátor egy baleset bekövetkeztekor
foghassa az ebédjét és hazamehessen,
miközben az üzem biztonságban van.
Ebből adódóan volt egy felfogás az egész iparágban:
„Nagyobb baleset soha nem történhet meg.”
És én elhittem.
De, tudja, tévedtem.
HAJNAL 3:59
HAJNAL 4:00 1979. MÁRCIUS 28.
Személyes tapasztalatból tudom,
hogy a hajnali négy óra a nap legrosszabb időpontja.
Küzdelem, hogy ébren maradj, mindegy mennyire vagy elhivatott.
Szóval az operátorok ott ülnek boldog tudatlanságban.
Aztán bumm.
Minden riasztó egyszerre szólal meg.
Turbinaleállás, a reaktor lekapcsolt.
A hűtővíz szivattyúk működnek.
És ezek az operátorok azt kérdik: „Jézusom, mi folyik itt?”
Nem jön a vészhelyzeti tápvíz.
A srácok több, mint egy órán át semmit nem tudtak.
A nyomástartó jelzése szerint kezd megtelni.
Addigra a reaktor hőmérséklete megnőtt,
bár a vízszintjelző szerint továbbra is tele volt.
Állítsuk le a reaktor hűtővíz szivattyúit!
Úgy döntöttek, hogy leállítják a szintemelkedést okozó szivattyút,
de nem attól volt.
Soha nem szabad elzárni a magon átmenő vizet.
Le kellett hűteniük a reaktort.
Nem tudták, mi történik, és ettől megijedtek.
Kaptam egy hívást öt körül.
Azt mondták, a kettes blokk leállt,
és az ügyeletes vezető azonnal behívott.
A Three Mile Islanden az egyes blokk megnyitása óta dolgoztam,
de a kettes blokk akkor még csak három hónapja üzemelt.
Tehát nem tudtam, mire számítsak.
REGGEL 5:32
Akkor az operátorok a vezérlőben az áramlást,
a nyomást és a hőmérsékletet próbálták elemezni.
És az egyik fő gond az volt,
hogy nem folyt át friss víz a rendszeren.
Nem volt áramlás a magon keresztül,
így a pangó víz csak melegedett.
Végül az ügyeletvezető felismerte, hogy a biztonsági szelep nyitva van,
és szivárog.
Ez volt a probléma.
A baleset egy pontján
a biztonsági szelep kinyílik, hogy csökkentse a nyomást.
Az a szelep ragadt be nyitott állapotban.
A víz már nem kering a mag belsejében,
és semmi esetre sem szabadna
a vízszintnek a mag alá esnie,
mert nagyon könnyen kicsúszhat az irányítás alól.
REGGEL 5:58
Tehát lezárjuk a szelepet, majd a reaktorra koncentrálunk.
Ez megállította az eseményeket,
de addigra már túlhevült a reaktor.
Ahogy a hőmérséklet tovább emelkedik, a mag megolvad,
és önfenntartó nukleáris reakciót hoz létre.
Rendkívül radioaktív, nagyon veszélyes.
Ezen a ponton teljesen ismeretlen területre érünk.
A hőmérséklet emelkedett a reaktortartályban,
előjelezve egy lehetséges nukleáris leolvadás lehetőségét.
Nagyon hangos zajt hallottam a létesítmény felől,
ilyet sosem hallottam azelőtt.
Ebben a házban nőttem fel.
A buszmegálló itt van a felhajtó sarkánál.
Tehát pont szemben volt vele.
Hatévesként nem tudtam ezt mire vélni,
de kérdezgettem: „Miért halljuk ezt a zajt? Mi ez a zaj?”
És csak azt mondogatták: „Csak nyugi!
Minden rendben lesz.”
Szóval kimentem, vártam a buszra, hogy suliba menjek,
de féltem.
Fogalmam sem volt, mi folyik az utca túloldalán.
REGGEL 6:57
Épp a sugárzásellenőrző rendszert figyeltem,
hirtelen sugárzási riasztást hallottam.
Azonnal lementem a reaktorépülethez vezető folyosóra.
Két technikus elkísért,
hogy bejussunk, és kiderítsük, mi történik.
FŰTŐELEM-KEZELŐ ÉPÜLET 60 MÉTERRE A REAKTORTARTÁLYTÓL
Nem volt ott semmi, amit a sugárzás okaként azonosíthattunk volna.
De nagyon gyorsan észrevettem egy értékemelkedést a műszeren,
és a fejünk fölött voltak az árnyékolatlan mintavételi vezetékek,
amik a kettes blokk rendszeréből jöttek.
Nagyon radioaktívak voltak.
Akkor esett le, hogy alapvető probléma van a kettes blokkban.
Azonnal elhagytuk a helyszínt.
Az egyik technikus beszaladt a kettes blokk melléképületébe,
hogy ellenőrizze az épületet.
Én az irodába rohantam, és a hangosbeszélőn beszóltam.
Gyorsan fogy a fűtőelem. Vészhelyzet van.
REGGEL 7:24
Itt Mike Pinzac a KBO hírstúdiójából.
A Met-Ed vállalatnak le kellett állítania
ma reggel a Three Mile Island-i atomerőmű kettes blokkját,
miután baleset történt a turbinarendszerben.
Az illetékesek szerint a lakosság nincs veszélyben,
és a helyzetet kézben tartják.
Még ágyban voltam, megcsörrent a telefon, Thornburgh kormányzó volt.
Azt mondta: „Critch, vészhelyzet van Three Mile Islanden.”
Én meg erre: „Kormányzó, mi az a Three Mile Island?”
Még zöldfülűek voltunk.
Csak 72 nappal korábban léptünk hivatalba,
és így ez az esemény eléggé sokkolt minket,
mert semmi ilyesmire nem számítottunk.
A sajtótájékoztató után pár perccel…
Nagyon kevés volt az információ azon kívül, hogy baleset történt.
Elkezdtünk telefonálgatni a Metropolitan Edisonnak,
a reaktort tulajdonló cégnek: „Mi történt? Mit jelent ez?”
A Met-Ed tájékoztatása alapján a dolgok stabilak voltak,
nem volt semmi szörnyen komoly.
Nem kaptunk sok információt,
de azt mondták, tudják a dolgukat,
és mindent kézben tartanak.
DÉLELŐTT 10:55
A Metropolitan Edison cég közölte velünk,
hogy baleset történt a Three Mile Island kettes blokkjában.
A helyzetet kézben tartják.
Nincs, és nem is volt közegészségügyi és biztonsági veszély.
A Metropolitan Edison
a baleset óta folyamatosan méri a levegőt a létesítmény környezetében.
A sugárzás a normális tartományban van.
Hogy állapítják meg a sugárzást?
Honnan tudják, hol van szennyezés, és hol nincs?
- Bill, meg tudja… - Nos…
Ki ő?
…a Természeti Erőforrások Osztályának nukleáris mérnöke.
A Metropolitan Edison azonnal embereket küldött az üzem határára
és Goldsboróba,
hogy mérjenek, mert a szél ebbe az irányba fújt.
Mielőtt idejöttünk, értesültem róla,
hogy kis mértékben radioaktív jódot mértek a talajban.
- Mit? - Radioaktív jódot a talajban.
Jódot.
Ez minket is meglepett.
Ez volt az első pillanat,
hogy valaki elismerte a sugárzást.
Nagyon dühös voltam,
mert úgy mentem oda,
hogy a Metropolitan Edison igazat mond.
Hol van a személyzet,
akik a légkör méréséért felelnek?
Az irodánkban.
Miért nem a helyszínen?
Mert a cég műszereit használjuk.
Ez zavaros. Elfogadják, amit ők mondanak?
Igen.
Zúgolódás volt a városban,
mert pár szomszédnak volt rendőrségi monitora.
A szomszédom, Paula hívott,
hogy az emberek arról beszélnek,
hogy baleset történt a szigeten.
Azt kérdeztem: „Biztos vagy benne,
vagy csak félreértik, mi történik?”
Azt mondta: „Nem, a rendőrséget kihívták,
és talán a tűzoltókat is.”
A kölykök suliba mentek.
A kicsi kint játszott.
És azt mondták, minden rendben van.
És én hittem nekik.
Semmi okom nem volt rá, hogy ne.
És akkor kezdtek
újságírók jönni és kérdezősködni.
Mondom magamban: „Mi folyik ott valójában?”
Hívtak a Rolling Stone-tól,
hogy akarok-e tudósítani az erőmű balesetről.
Mondtam: „Ez remek. Fantasztikus."
Nagy lehetőség volt ez 25 évesen.
Az emberek rettegtek az atomenergia lehetséges veszélyeitől.
Mert abban az időben
mindenki hallott a Kína-szindrómáról,
komoly film volt, és a baleset előtt 12 nappal mutatták be.
Kína-szindróma.
Ma csak kevesen tudják, ez mit jelent, és ők félnek.
Keresse a mozikban!
A film előjelezte azt, ami Three Mile Islanden történt,
ami hátborzongató volt.
- Mi az, turbinaleállás? - Igen.
A film egy atomerőműről szólt,
ahol a baleset, szó szerint, egy Kína-szindrómának hívott valamitől volt.
Ha igaz, nagyon közel kerültünk a Kína-szindrómához.
Micsoda?
Ha a mag bármilyen okból érintve van,
a fűtőelem percek alatt a határérték fölé melegszik,
és leolvad az üzem alján keresztül, elméletileg Kínáig.
De persze kijut a légkörbe, és radioaktív felhőket bocsát ki.
Lakhatatlanná téve egy Pennsylvania méretű területet.
Az, hogy pont Pennsylvaniában vagyunk
egy atomerőműben, amikor ez történik,
ami felfoghatatlan egybeesés volt.
A film prófétai volt.
És behozta a köznyelvbe a magleolvadás fogalmát.
Azt a felfogást, hogy egy reaktor potenciálisan instabil.
Ez nem volt téma korábban.
Amikor a Kína-szindróma kijött,
az atomipar torkaszakadtából kiabálta,
hogy ez soha nem történhet meg.
És 12 napon belül kiderült, hogy de igen.
DÉLUTÁN 1:50
Nagy puffanás hallatszott a vezérlőben.
És egyúttal kiugró nyomás a tartályépületben,
de ez visszaállt.
Nem nagyon értették, mi történt.
De az első reakció az volt,
hogy megnézzék, nem sérült-e meg valami üzemi berendezés a tartályon belül.
Az operátorok gyors ellenőrzése szerint minden rendben működött.
„Nincs már értelme aggódni emiatt. Lépjünk tovább!"
A következő órában a radioaktivitás bejutott a vezérlőbe.
Kezdtek elfajulni a dolgok.
Maszkot kellett felvenni,
mert nagyobb bórszennyezés volt.
Baromi nagy gebasz volt a vezérlőben.
Akkor csak arra koncentráltam,
hogy: „Sugárzás éri a lakosságot?”
De gőzünk sem volt róla.
Még 25 km-re Three Mile Islandtól is mértek sugárzást,
bár a szövetségi nyomozók állítják,
hogy az értékek nem veszélyesek az egészségre.
Az illetékesek aggódnak azonban,
hogy az északi kapunál mért érték veszélyes lehet.
Miért késett ennyit a lakosság tájékoztatása a problémáról?
ALELNÖK
Szerintem nem volt késés…
Négykor történt, kilenckor értesültek róla.
Nem hiszem, hogy a lakosság veszélyben volt
a reggeli események során.
Abból, amit láttunk, az üzem biztonsága megfelelő.
Nagyon érzékeny eszközökkel mérjük a környezeti sugárzást,
és azok alapján…
nem láttunk semmit.
Találkoztunk az irodámban
a Metropolitan Edison embereivel, és Herbein úrral.
Ez egy tisztázó találkozó volt.
Azt kérdeztem: „Mi folyik itt?”
A válasz az volt: „Igen, kiszökött.”
„Miért nem közölték velünk?”
És azt válaszolta: „Senki sem kérdezte.”
Ami elég… megdöbbentő, nagyon elképedtem.
Mintha ez a fickó azt mondta volna, hogy: „Ez a mi dolgunk, nem a tiéd.”
Attól kezdve tudtuk, hogy ők nem megbízható információforrások.
DÉLUTÁN 4:34
Friss hírek a balesetről,
ami a Three Mile Island-i reaktorban történt ma.
A helyzet sokkal bonyolultabb, mint amit a cég elhitetett velünk.
A Met-Ed illetékesei szerint ez nem egy súlyos baleset,
de elismerik, hogy sugárzás jutott a környezetbe.
Mennyire mondták veszélyesnek a helyzetet?
POLGÁRMESTER
Arról biztosítottak, hogy nincs ok aggodalomra.
Elégedett ezzel a válasszal?
Szerintem lesz még jobb is.
Ön szerint szükséges a térség evakuálása?
Nem gondolom.
Miután hazaértem,
néztük a tévét, és a házból figyeltük,
mi történik az út túloldalán.
Emlékszem, a sugárzásról beszéltek.
Mérések igazolják, hogy radioaktív gőz szökött a légkörbe.
Nem értettem,
de annyit elmagyaráztak, hogy ez árthat nekem.
Ott a családod, és mindenki, akit szeretsz…
Valódi válaszokat akarunk.
És tudni akarjuk, mit hoz a jövő.
Még mindig vannak nyitott kérdések.
Mi okozta a mai balesetet?
És meddig lesz az atomreaktor bezárva?
Az ok csak a veszély elmúltával fog kiderülni.
Most létkérdés az üzem stabilizálása,
mert a helyzet sokkal rosszabbra fordulhat.
A vezérlőben az embereknek légzőmaszkot kellett viselniük,
amíg a vészhelyzet nem múlik el.
Eltartott egy darabig, a magas sugárzási értékek alapján,
mire le mertük venni a légzőmaszkokat,
de főleg azt akartuk tudni:
„Hogyan jutunk egy stabil helyzetbe?”
Nyilvánvalóvá vált, hogy egy vagy több
hűtővízszivattyút üzembe kell helyezni,
melyek a magon keresztüli vízkeringtetés fő elemei.
Azonban aggódtunk, hogy ezzel tönkretesszük
a szivattyút, és több kárt okozunk a beindítással, mintha békén hagynánk.
A vezérlő lefuttatott egy tesztet.
A szivattyú be volt kapcsolva áramlást generálva a magnál.
És egyszerre lélegzett fel mindenki a vezérlőben,
mikor a nyomásérték helyreállt a normális szintre,
és ez volt az első jele annak, hogy helyreállunk.
Ez lényegében megállítja a pusztítást, ami abban a pillanatban zajlik.
Egész éjszaka több tucat dolgozó levegőmintákat ellenőrzött
a baleseti helyszín mellett.
A tartály melletti levegőminták nem voltak halálosak?
Nem. Nem voltak halálosak. Elnézést, mennem kell.
Fél a sugárzástól?
Nem, nem. Mennem kell, bocs.
Az üzemen kívüli sugárzás értéke alacsony volt…
ELNÖK
…és ez nem veszélyeztetett senkit a környéken.
Ne feledje, 72 atomreaktorunk működik ebben az országban.
Egyesek 1974 óta működnek,
és eddig senkinek sem okoztunk sérülést,
és szerintem ez fontos.
Az emberiség történetében, mióta először használtunk tüzet,
nincs olyan technológia, mely ennyire
biztonságos lenne.
MÁSODIK NAP 1979. MÁRCIUS 29.
A baleset reggelén értem az üzemhez,
és 30 óra múlva még mindig ott voltam.
Nem tudtuk pontosan, hogy a fűtőelem milyen állapotban van.
Szabadon van-e a mag? Megsérült-e a mag?
Ezért kellett a bórminta.
A bór nagyon kritikus volt a fő rendszerben,
mert a bór szabályozta a reakciót a reaktortartályban.
Tehát ellenőrizni kellett, hogy elég bór van-e a rendszerben
a reaktor teljes leállításához.
Senkit sem kértek önkéntesnek.
Ed előrelépett. Az egyik technikusom volt.
Amiatt volt aggodalom, hogy egyetlen érintett személynél se forduljon elő
szükségtelen mértékű sugárterhelés.
Mindent előre leegyeztettünk, hogy lesz végrehajtva,
ki fogja csinálni, hogy ne pazaroljuk se az energiát, se az időt.
Ők voltak a megfelelő emberek erre.
KÉMIAI LABOR FŰTŐELEM-KEZELŐ ÉPÜLET
Voltak ott befejezetlen jelentések. Kávéscsészék hevertek.
Félbehagyott szendvicsek.
Mintha a végítélet jött volna el.
Néhány sugárzásmérő riasztott.
Azokat elhallgattattuk.
A dózismérő őrült magas értéken vibrált.
Határozottan aggasztó volt.
Tudja, vannak otthon emberek, akik tőlünk függenek.
Úgy döntöttünk, hogy megragadjuk
a mintát, és gyorsan fogjuk csinálni.
És ez volt az, amikor valahogyan…
komoly sugárzást kaptam.
Heti alapon 0,3 rem a megengedett dózis.
Amikor nekem leolvasták, 2,8 rem volt.
Majdnem százszorosa a megengedettnek.
Órákig zuhanyoztam, próbáltam megszabadulni a szennyezéstől.
És… nem ment túl jól.
Mire hazaértem még mindig szennyezett voltam.
Nem érintettem meg a gyerekeim.
De…
Elnézést.
Még mindig csak találgatás, mennyire volt kitéve.
A fiúnak nagy hátba veregetés jár…
mert szabad akaratából tette.
És a mintájuk szerint a bórkoncentráció nagyon alacsony volt.
Az üzem nem volt stabil állapotban.
Ma nagyon forró és radioaktív volt az üzem belseje.
Egymilliószor radioaktívabb a szokásosnál.
Az üzem nem hűl le olyan ütemben,
ahogy az normálisan várható lenne.
Kijózanító dolog volt megtudni, hogy ez mennyire veszélyes valójában.
De ellentmondásos információkat is kaptunk.
És nem hittem a világ minden pontjáról a városunkba
érkezett újságíróknak sem.
Sokan úgy érezték közülük,
hogy nem közlik velük az igazat, vagy nem a teljes igazságot.
A második napra az emberek rájöttek, hogy a sajtótájékoztatók baromságok.
Maga szerint nincs esély a Kína-szindrómára?
Azt mondom, nem lehetséges Kína-szindróma
olyan események nyomán, amik az elmúlt két napban történtek.
És akkor mindenki oknyomozó riporterré vált.
Miért higgyük el,
hogy ilyesmi nem fordul elő újra?
Nyakon akarták csípni őket.
Meddig volt a mag hűtés nélkül?
Nem tudjuk.
Milyen hatáskörben állítja,
hogy nem történik valami még komolyabb?
Nincs garancia.
Nincs garancia arra sem, hogy holnap nem találja el egy meteorit.
Ha hiba lenne, kérdezzék a Nukleáris Szabályozó Testületet.
Biztos vagyok benne, hogy lépnének,
hogy ki legyenek azonnal javítva,
vagy az üzemet leállítanák.
NUKLEÁRIS SZABÁLYOZÓ TESTÜLET
A Three Mile Island-i baleset idején
a testület washingtoni központjában voltam.
A testület feladata volt
az atomenergia ipar felügyelete,
a közegészség és biztonság szavatolása.
A Nukleáris Szabályozó Testületet figyeli a helyzetet a washingtoni központjából.
Tudtuk, hogy nem helyszíni sugárzási értékeket kapunk,
de az első és a második napra
a folyamatos igen problémás kommunikáció,
az igen problémás információkkal együtt,
az embereket tudatlanságban tartotta.
A munkások szerint a sugárzás mértéke még mindig nem volt veszélyes.
A kongresszus tagjait eléggé izgatja a baleset,
kíváncsiak, hogy körzetükben is történhet-e ilyesmi.
Ma meghallgatás volt.
NUKLEÁRIS SZABÁLYOZÓ TESTÜLET
Tudtuk, hogy ez nagyon komoly, de a médiafelhajtásban
a félreértett és téves információk veszélyes elegye keringett.
A dolgok elszabadultak.
Mennyire volt esélyes a magleolvadás, a Kína-szindróma?
Megtörténhetett volna?
Nem hiszem, messze voltunk ettől.
Mindenki látta a Kína-szindrómát,
ami a köztudatban azonnal „Jane Fonda leolvadás” lett,
ami távol állt a valóságtól.
Az atomenergiára koncentrálunk, ami majdnem…
A lakosságnak felesleges volt félnie.
A testület azt mondta egy parlamenti bizottságnak,
hogy az emberekre sosem volt komolyan veszélyes.
Ez szörnyű arculcsapás lehetett az atomiparnak, mint a jövő
életképes energiaforrásának.
A Carter-kormány nagy reményt fűzött az atomenergiához,
hogy pótolja az energiahiányt a következő években.
Felmerül a kérdés,
mi lesz az atom békésebb használatával?
ESTE 10:00
Este 10.00 volt, az irodámban voltam.
Egy hívás jött be.
A testület egyik ellenőre volt, akivel találkoztam aznap.
Azt mondta: „A motelszobámból hívom.
Kérem, ne hivatkozzon rám, de szeretném, ha tudná,
hogy szerintem kissé félrevezető információt kap arról,
hogy mi folyik az üzemben.
Igazából, a dolgok sokkal rosszabbak, mint amennyire elhitethetik magával.
Sokkal komolyabb a magkárosodás,
és a következmények nagyon hosszútávúak lehetnek.
Hónapok, ha nem évek.”
És letette.
Ez meghatározta a későbbi történéseket,
mert kételkedni kezdtünk, hogy a testület, ami kint volt a helyszínen,
valójában őszinte-e velünk.
HARMADIK NAP 1979. MÁRCIUS 30.
A Three Mile Island-i üzem belsejében,
a Metropolitan Edison emberei, az operátorok,
és a szövetségi Nukleáris Szabályozó Testület
azt mondják, a sugárzás szintje rendkívül magas
a létesítményen belül.
És megerősítik, hogy továbbra is folyamatos a radioaktív gázszivárgás.
Egy közeli furgonban
a tudósok levegő, víz és növényi mintákban vizsgálták a sugárzást.
Ezen a ponton, három nap után,
nőtt a környezeti sugárzás,
és az idővel csak emelkedett.
Nem nagyon, de aggodalomra okot adva.
A Three Mile Islanden kívüli sugárértékek
az állami illetékesek szerint nem erősebbek egy fogászati röntgennél,
ami szerintük alátámasztja, miért nem szükséges az evakuálás.
A testület felelőssége volt
szükség esetén ajánlást tenni az evakuálásra.
Tehát átgondoltuk, mik lehetnek azok a szempontok,
vagy meghatározó dolgok, amik evakuálást indokolnak.
Így elvégeztem akkor ezt az analízist,
a környezeti terhelés prognózisára alapozva.
Óránként 1 200 millirem jött ki, ami rendkívül magas lenne.
De ha ezt eléri, az már ok lehet az evakuálásra.
REGGEL 8:01 40 MÉTERREL A KÉMÉNYEK FÖLÖTT
Elindult!
Feljebb!
Óránként 1 200 millirem szintet mértek a gázfelhőben.
Megdöbbentem.
A helikopter óránként 1200 millirem értéket jelentett,
és a szoba hangulata egészen megváltozott.
A Met-Ed tagadja, hogy a reaktor irányíthatatlan.
A washingtoni központban azt mérlegelték,
hogy tényleg érdemes-e evakuálni.
Evakuáláskor kiürül a város, az üzletek,
az otthonok védtelenek maradnak.
Kiváló alkalom a fosztogatásra.
Még egy tervezett evakuálásban is emberek halnak meg,
babák az inkubátorokban, életben tartott öregek, balesetesek.
Oké, szóval van egy jelentés…
…evakuálás.
Hé, főnök!
Komoly gond volt, mert ki kellett találnunk:
„Mit mondunk a népnek?”
Ma a kormányzó pennsylvaniai irodájában felmerült a lehetősége
egy majdnem egy millió embert érintő evakuálásnak,
Harrisburgre, más városokra, falvakra, farmokra vonatkozóan.
Kaptam a hívásokat.
„Mit csinálsz ott? El kell jönnöd onnan.”
A Metropolitan Edison alelnöke szerint:
„A lakosságnak nincs miért aggódnia.”
Nagyon dühös lettem attól,
hogy a történések alapján nem tudok jó döntéseket hozni.
Minden amit igazán szeretünk, ott van a hatalmas kémények alatt.
Three Mile Island 16 km-es körzetében
az embereket figyelmeztették,
hogy evakuálás elrendelése lehetséges.
Kísérteties csend volt.
De aztán jött egy tűzoltó, vagy egy rendőrautó,
ellentmondó információkat közölve.
Zárják be az összes ablakot!
Utána meg: „Téglaházban tartsák nyitva az ablakokat!",
később meg: „Csukják be az ablakokat!”
Felhergelték az embereket, aztán megnyugtatták.
„Lehet, hogy menni kell. Nem kell menni.”
Jelenleg nincs evakuálás.
Azt érték el, hogy a környéken lakókat teljesen összezavarták.
Sokkal rosszabb, mint amit mondanak. Tipikus hazugságok.
Be kellene zárniuk az atomerőműveket.
Mi lenne, ha előrukkolnak az igazsággal?
Valamit ki kellene bökniük.
És hirtelen…
megszólal a sziréna, és nem áll le.
Fogalmad sincs, mi történik.
Ekkor Thornburgh kormányzó megkérdezte az testületet:
„Evakuálnunk kellene?”
A csoporthoz beszél…
De a Nukleáris Szabályozó Testületben nem volt egyetértés,
hogy jó döntést hoznak-e.
Hadd mondjam meg őszintén, nem volt még erőmű ilyen állapotban,
erőművet soha nem teszteltek, és elemeztek ilyen állapotban.
Szerintem mennie kellene az embereknek.
De még nem…
Két napjuk volt felkészülni, és féltek.
A kormány, a testület,
az üzem illetékesei orosz rulettet játszottak.
Az atomenergia jövője,
és emberek millióinak élete annak a reaktornak az állapotától függött.
Nem tudom, mit védünk most.
Szerintem az embereknek menniük kellene.