NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
MAALISKUU 1983 NELJÄ VUOTTA ONNETTOMUUDEN JÄLKEEN
Olen pelännyt useasti elämäni mittaan.
Se oli kärkipään tapauksia.
Meidät ahdistettiin nurkkaan.
Emme voineet muutakaan kuin taistella vastaan.
Siksi tein päätökset, jotka tein.
Sen jälkeen, mitä minulle tapahtui voimalassa,
olin varma, että voimala voisi aiheuttaa uuden onnettomuusskenaarion,
joka ei tuhoaisi vain ydinteollisuutta,
vaan myös ihmisiä.
Vaarassa oli miljoonia henkiä.
Asun Itä-Texasissa.
Vartuin Missourin osavaltiossa Vietnamin sodan aikaan.
Kuten kaikki nuorukaiset tiesin, etten selviäisi kutsunnoista.
OPERAATTORI
Eräänä iltana vaimoni istui pöydän ääressä.
Näin, että hän oli itkenyt.
Hän ojensi kutsuntakirjeeni.
Menin paikalliselle laivaston värvääjälle heti aamusta.
Vapaana oli vain laivaston ydinvoimaohjelma.
Pesti oli kuusivuotinen.
Siispä otin sen.
Seuraavat puoli vuotta kuluvat laivaston kokeilulaitoksessa.
LAIVASTON YDINVOIMAKOULU
Ydinkoulun kyltissä luki:
"Miehet, jotka kulkevat tästä saavat 50 000 dollarin koulutuksen."
Luokkatoverini kiipesi kyltille yöllä ja kirjoitti:
"…työnnettynä takapuoleesi kolikko kerrallaan."
Käsittelimme kaiken kemiasta,
reaktorien metallurgiaan, reaktorifysiikkaan, pumpputeoriaan,
sähköteoriaan, hela hoito.
Olin yksi harvoista, joilla ei ollut tutkintoa.
Minun piti ahkeroida tosissani.
Molemmat poikani syntyivät, kun olin laivastossa.
Enkä päässyt kotiin katsomaan heitä.
Jokaisella aluksen kyydissä on vastuunsa turvallisuudesta.
Löysin laivastossa uuden rakkauden.
Ydinvoima vain kolahti.
VAROITUS SÄTEILYALUE
Kukaan ei ollut ennen -
asettanut suoriutumiselleni niin kovia odotuksia -
kuin amiraali.
Tämä on laivaston ensimmäisen ydinsukellusveneen, Nautilusin, reaktori.
Amiraali Rickoveria pidetään ydinlaivaston isänä.
Hän loi sukellusveneeseen reaktorin, jonka ansiosta -
sen ei tarvinnut nousta pintaan.
Menisin suin päin mihin tahansa sen miehen johtamana.
Hän teki ydinsukellusveneistä turvallisia.
Tämä on tehty yhtä turvalliseksi kuin atomienergiakomission voimalat.
Amiraali antoi minulle verrattoman ammattikoodin.
"Ole vastuullinen." Se oli hänen filosofiansa.
Jokaisen päätöksen oli oltava vastuullinen.
VUOSI ONNETTOMUUDEN JÄLKEEN
Onnettomuus Pennsylvanian Three Mile Islandin voimalassa -
järkytti kansakuntaa.
Ydinenergiaa on pidetty -
ratkaisuna riippuvuutemme ulkomaisesta öljystä.
Nyt Three Mile Islandin jälkeen -
laitosyhtiöt peruivat suunnitelmansa rakentaa 51 uutta ydinvoimalaa.
Ydinvoiman vastustajat, jotka sulkisivat kaikki maan reaktorit,
eivät ymmärrä tulevaisuuden tarpeitamme.
Mutta ydinvoiman puolustajat, jotka esittävät, ettei mikään muuttunut -
Three Mile Islandin jälkeen, ovat kadottaneet todellisuudentajunsa.
SELVISIMME ONNETTOMUUDESTA
Onnettomuus pyörsi -
kansalaisten mielikuvan -
ydinreaktorien tuottamasta energiasta.
Aloitamme nyt pitkän ja kenties uuvuttavankin…
PHILADELPHIAN KUVERNÖÖRI
…pitkän aikavälin seurausten arvioinnin.
Mutta uskon ydinenergian lupaukseen.
Kun minulle tarjottiin loistavaa tilaisuutta -
osallistua Three Mile Islandin siivoamiseen,
tartuin siihen innolla.
Voisin keskittyä tekemään -
ydinteollisuuden tulevaisuudesta turvallisen.
Valmistelin kaiken ja tein tarvittavat järjestelyt.
Muutamaa viikkoa ennen töiden alkamista Three Mile Islandissa -
vaimoni kuoli kolarissa.
Baarista palatessa sattui kolari,
josta hän ei selvinnyt.
En halua puhua siitä.
Siinä se.
Kesäkuussa 1980 saavuin työmaalle kahden poikani kanssa.
Onnettomuuden jälkien siivoaminen synnytti uuden teollisuuden.
Paikalla on nyt yli tuhat valtion työntekijää.
Vuonna 1980 minut määrättiin…
SIIVOUSPROJEKTIN PÄÄLLIKKÖ
…NRC:n paikallistoimiston johtajaksi.
Varmistin siivouksen terveellisyyden ja turvallisuuden.
Radioaktiivisuus suoja-alueella on satakertainen tappavaan annokseen nähden.
Edessä on valtava siivousurakka.
Siivous ei ole mikään lyhyt projekti.
Olimme ennen kohtaamattomassa tilanteessa.
Sydämen sulaminen, vauriot ja radioaktiivisuus olivat uutta.
Ensimmäiset kuukaudet menisivät vakauttamiseen.
Seuraavan vuoden aikana purettaisiin sydän,
jotta polttoaine saataisiin säiliöihin ja pois alueelta.
Historialliseksi sanotun siivouksen kustannukset ovat korkeat -
onnettomuuden arasta ja mahdollisesti vaarallisesta luonteesta johtuen.
Arvioitu kokonaishinta on miljardi dollaria.
Voimalan rakentaminen maksoi 700 miljoonaa.
Se toimi alle 90 päivää.
PUHEENJOHTAJA
Tilanne oli tämä. Mistä rahat ja mistä teknologia tulevat?
Voimalan omistajat ulkoistivat työn Bechtelille.
BECHTEL KUNNOSTAA ATOMIVOIMALAN
Bechtel on kuin 51. osavaltio, ydinvoimavaltio.
Yhtiö hoitaa ydinsiivouksen alusta loppuun.
Bechtel oli mukana ydinalalla alusta pitäen.
Se oli maailman suurin yksityisomistuksessa oleva rakennusyritys.
Hyvin poliittisesti verkostoitunut.
Minä, Ronald Reagan, vannon…
Uskollisuutta…
Kun Ronald Reagan tapasi kaikki voimahahmot -
astuakseen ehdolle vuoden 1980 vaaleissa,
myös Steve Bechtel oli mukana.
Mitä sopimuksia on?
Henkilöt kuten Caspar Weinberger ja George Shultz olivat johtokunnassa.
Se oli valtapeliä.
Siivous oli suurempi kuin itse voimala.
Oli kyse ydinteollisuuden selviytymisestä.
Bechtelistä oli tullut -
siivouksen suurin käytöstäpoistourakoitsija.
Tiesimme, että työ oli tehtävä turvallisesti.
Mutta asialla oli myös kiire.
Mitä pidempään siivous jatkuu,
sitä todennäköisempää on, että muutakin menee pieleen.
Johdon kanssa asetettiin virstanpylväitä onnettomuudesta toipumiseksi.
Kellarissa oli kolmisen metriä radioaktiivista vettä.
Se piti saada pois.
Keräisimme saastuneet materiaalit -
ja lopulta sulaneen polttoainesydämen reaktoriastiasta.
Se oli tavoite.
Mutta ennen kaikkea suojarakennus piti tuulettaa.
Vienee jopa kuukauden päästää radioaktiivinen kryptonkaasu ilmaan -
Pennsylvanian Three Mile Islandin vaurioituneesta ydinreaktorista.
Luotettavuutta on kyseenalaistettu useasti viime vuoden onnettomuuden jälkeen.
Ihmisiä hirvitti.
MIDDLETOWNIN ASUKAS
Lapsemme ja perheemme olivat jo altistuneet ties kuinka pahasti.
Sitten he halusivat vielä tuulettaa.
Väkijoukon tunnelmat oli helppo tiivistää.
Taputtakaa, jos haluatte vapauttaa kryptonin.
Ja jos vastustatte kryptonin vapauttamista.
Ennen en kyseenalaistanut mitään.
Nyt kyseenalaistan kaiken.
Sähköyhtiön apulaisjohtajan mukaan asukkailla ei ole syytä huoleen.
Se ei tarkoita, etteikö laiteongelmia voisi tulla,
mutta siitä ei tarvitse murehtia.
Olin raivoissani. Se oli yhtä sirkusta.
MIDDLETOWNIN ASUKAS
Tämä on meidän arkeamme. Haluamme tietää vaihtoehtomme,
mitä voimme tehdä ja mitä suojelemiseksemme tehdään.
Joyce Corradi osti pakettiauton tuplatankilla nopeaa pakoa varten.
Hän on yksi heistä, joka sai ahdistuksesta tarpeekseen.
Täällä on vaikea elää niin, että jos sireeni huutaa,
toivoo, että kaverin talo palaa ja voimala on turvassa.
Se on kylmäävää.
Vakuutteluista huolimatta asukkaat tehtaan liepeillä päättivät lähteä.
Evakuoimme. Lähdimme tuuletuksen aikana.
Ei se ole sen arvoista.
Perheeni on liian tärkeä.
Jäisin mieluummin kotiin, mutta…
Voiko Metropolitan Edison ja ydinsääntelykomissio -
koskaan hälventää lähiseudun asukkaiden pelkoa?
Tapasimme Lake Barrettin, joka johti NRC:tä voimalalla.
Käskin hänen katsoa minua silmästä silmään.
"Muista aina,
että kun teet ydinvoimaa koskevia päätöksiä,
kaltaiseni ihmiset kuuluvat pakettiin -
ja meidät on otettava huomioon."
Yhteisössä pelättiin kaikkea ydinvoimaan liittyvää.
Ilmassa oli epäluottamusta. Huhuttiin kaikenlaista päätöntä.
Minulla ei ole aikaa draamaan. Okei?
Ja tunteet… Kunnioitan ihmisten tunteita.
Kunnioitan Joycea ja sitä porukkaa paljon.
Mutta minua surettaa,
että kauhutarinat uutisissa traumatisoivat heitä entisestään.
NRC piti kokouksen selventääkseen -
Met-Edin suunnitelmaa kryptonkaasun poistamiseksi.
Pitäkää kryptoninne!
Väitteet olivat hysteerisiä ja merkityksettömiä.
Onnettomuuden myötä -
koko ydinteollisuuden tulevaisuus kyseenalaistettiin.
LIIKKUVA LABORATORIO
Poliittisella ja teollisella puolella tuli sysäys siivota nopeammin.
Ja oman kokemukseni mukaan,
Three Mile Islandissa oiottiin aina kun mahdollista.
BECHTELIN PUHEENJOHTAJA
Bechtelillä oli maine -
"keinolla millä hyvänsä" -yrityksenä.
Ennen tuulettamista Bechtelin henkilökunta päätti -
rakentaa valtavan suodatusketjun.
Radioaktiiviset kaasut pumpattaisiin ulos.
Siinä sivussa tartuttiin ilmastointiteippiin.
Ilmastointiteippi on juntin luottovaruste kaikkeen.
Ilmastointiteipillä ja paalauslangalla tekee mitä vain.
Mutta radioaktiivisuutta niillä ei estetä.
Pieni määrä radioaktiivista kaasua -
ajelehti suodattimen läpi ja piipun kautta ilmaan.
Tuuletus lopetettiin klo 8.44. Piipun monitori hälytti.
Kryptonkaasun poistaminen suojarakennuksesta on vasta alkua.
Sen jälkeen meidän piti suunnitella kilpi -
suojaamaan reaktoriosaston työntekijöitä säteilyaltistukselta.
Bechtel houkutteli reaktoriin vapaaehtoisia.
Se verhottiin sankarilliseksi teoksi koko ihmiskunnan hyväksi.
Kieltäydyin menemästä reaktorirakennukseen.
Sieltä voi tulla vastaan mitä tahansa.
Reaktorirakennuksen sisällä sai olla korkeintaan minuutteja.
Tämä vaihe kesti kuukausia.
Emmekä olleet vielä käsitelleet -
lainkaan onnettomuuden korkea-aktiivista jätettä.
Ihmisiä mietityttää siivouksen hidas eteneminen.
Osa epäilee, etteivät laitoksen työntekijät tiedä, mitä tekevät.
Laitoksen mukaan siivous valmistuu vuonna 1983.
NRC:n mukaan se vie ainakin vuoden 1984 loppuun.
Osapuolet ovat yhtä mieltä siitä, että siivouskustannukset nousevat.
Osa työstä ei ole edennyt toivottuun tahtiin.
Se saadaan vielä toimintaan.
TOIMITUSJOHTAJA
Varmistan osaltani,
että se tulee mahdolliseksi.
Siivous ylitti budjetin ja jäi aikataulusta jälkeen.
Joten voimalan omistaja, GPU, laati vaiheittaisen aikataulun.
Lisädollareita ei tippuisi Bechtelille -
ennen virstanpylväiden saavuttamista.
Mitä lähemmäksi pääsimme virstanpylvästä,
sitä kovemmin Bechtel painosti meitä pysymään aikataulussa.
Pelissä oli miljoonia dollareita.
Ja niihin aikoihin Larry King palkattiin.
Varatoimitusjohtaja oli tyytymätön tilanteen kulkuun.
KAKKOSYKSIKÖN SIIVOUSPÄÄLLIKKÖ
He päättivät palkata minut apuun.
Meillä meni heti sukset ristiin Bechtelin kanssa,
koska he yrittivät kiirehtiä projektia.
Larry osoitti tahtoa saada valmista ja tehdä työt kerralla oikein.
Ongelmallinen virstanpylväs oli reaktorin polaarinosturi.
Siitä tuli ainoa tärkeä silmällä pidettävä asia.
POLAARINOSTURI KAKKOSYKSIKÖN REAKTORIRAKENNUKSESSA
Onnettomuus aiheutti sydämen sulamisen.
Reaktorin pohjassa oli sulaneita polttoainesauvoja ja roskaa.
Aioimme nostaa reaktoriastian päätä polaarinosturilla siivotaksemme kaiken.
Mutta onnettomuus -
yhdistettynä radioaktiivisen veden ja höyryn tuulettamiseen -
oli altistanut polaarinosturin säteilylle.
Kaapelit ja jarrut piti vaihtaa uusiin.
Kaiken piti olla tiptop,
jotta polaarinosturia voitaisiin käyttää turvallisesti.
MAKSIMIKAPASITEETTI 170 TONNIA
Näin ollen menin tarkistamaan polaarinosturin muutosasiakirjat.
Niitä ei ollut.
EI TARKISTETTU
Bechtelin johtaja paikan päällä ei halunnut käyttää rahaa.
Nopeus ratkaisi.
Kuten Parksille selvisi, Bechtel oli pikakorjannut osia.
Vanhoja osia ei asennettu takaisin.
Minusta tilanne oli vakava.
Nyt ei kannattaisi toilailla, oikoa tai mitään muutakaan.
Ja heti sen jälkeen Ed Gischel,
joka oli johtava insinööri alaisuudessani, sanoi,
ettei nosturia saisi nostaa ennen kuormituskoetta.
Kun molemmat tulivat luokseni, päätin olla samaa mieltä.
Emme nosta päätä enkä kuittaa sitä.
Vein asian ylöspäin ja soitin GPU:n apulaisjohtajalle.
Muistan, kuinka hän tulistui.
Sanoin, että hän joko tiesi tapahtumista -
eikä välittänyt niistä,
tai sitten hän oli aivan ulalla.
Eikä kumpikaan vaihtoehto tiennyt hyvää.
Minä, Ed Gischel ja Larry King -
tiesimme, että muutoksia oli tehty,
mutta emme tienneet määrää.
Mistä materiaali tuli? Kuka työt vahvisti?
Ei mitään.
Bechtelin johto hoputti:
"Ei. Se pitää tehdä. Pistäkää töpinäksi."
Firmat mätänevät ylhäältä alaspäin. Eivät alhaalta ylös.
Jos johto ei määritä parametreja,
joiden pohjalta kaikkien odotetaan käyttäytyvän ydinvoimalassa,
flirttaillaan äärimmäisen vaaran kanssa.
Ja reaktorin mahdolliset seuraukset -
ovat pirun vaaralliset.
Voidaan olla yhtäkkiä tilanteessa, josta ei ole ulospääsyä.
KAKKOSREAKTORIN SISÄLLÄ
Korkea-aktiivista ydinpolttoainetta oli yhä viitisensataa kiloa -
voimalan reaktorin syövereissä.
KAKKOSREAKTORIN SUOJARAKENNUS
Jos jokin menisi vikaan polaarinosturissa pään irrottamisen lomassa -
ja jos pää putoaisi,
voisimme aiheuttaa murtuman reaktoriastiassa.
Silloin Kiina-ilmiö voisi olla lähellä.
Voisimme häiritä polttoainetta siihen superkriittiseen pisteeseen,
jossa se sylkisi massoittain radioaktiivista metallia.
VÄISTÄMÄTÖN SULAMINEN
Tai se palaisi reaktorin pohjan läpi.
Jos se hajoaisi, sydän ei pysyisi peitettynä.
Emme palaisi kuunaan päivänä reaktorirakennukseen.
Vapautuvan säteilyn taso olisi kauhistuttava.
Siinä evakuoitaisiin itäinen Pennsylvania,
ehkä koko matka Washington DC:hen saakka.
Siihen aikaan -
kaksi miljoonaa ihmistä asui 80 kilometrin säteellä voimalasta.
Jos Bechtel olisi käyttänyt reaktorin polaarinosturia -
niin he kaavailivat maaliskuussa 1983,
asukkailla ei olisi toivoakaan.
Voisimme tappaa heidät. Piste.
MAALISKUU 1983 KAKSI VIIKKOA ENNEN NOSTO-OPERAATIOTA
Aamuneljältä 28. maaliskuuta 1979 -
onnettomuus alkoi kakkosreaktorissa -
Pennsylvanian Three Mile Islandin voimalassa.
Myöhemmin liittovaltion tutkijat sanoivat sulamisen olleen 30–60 minuutin päässä.
Siivouksen ensimmäinen vaihe kesti lähes kolme vuotta.
Mutta vaikein ja epävarmin jätteensiivouksen osa ei ole alkanutkaan,
itse reaktori.
Yhteisö keskittyi kahteen asiaan.
Ensinnäkin siivouksesta alkoi tulla vaikutuksia.
Lisäksi ykkösreaktori, joka ei ollut mukana onnettomuudessa,
suljettiin tankkauksen aikana.
Ihmiset pelkäsivät, että voimala käynnistyisi taas.
Ykkösyksikkö on ollut suljettuna kolme vuotta.
Omistaja, General Public Utilities,
pyysi NRC:ltä lupaa ykkösyksikön käynnistämiseen.
Tässä vaiheessa -
GPU:n, Bechtelin ja Met-Edin asema yhteisössä oli hyvin heikko.
Paikallinen kansanäänestys osoitti, että yli kaksinkertainen määrä -
vastustaa voimalaitoksen avaamista.
Se oli enemmistön mielipide.
Voimalaa ei saa avata. Ja vastustus yhtyi tähän.
HYVÄSTELE LAPSESI
Emme luovuta!
Kun kuulin, että ykkösyksikkö haluttiin käynnistää,
liityin ryhmään ystäväni Paulan kanssa.
Nimi oli PANE, ihmiset ydinvoimaa vastaan.
Hyvät herrat, elämme onnettomuuden päivittäisissä seurauksissa.
Päivittäiset tuuletukset, korkea-aktiivisen jätteen varastointi -
ja GPU:n totaalinen epäpätevyys.
Kävin voimalalla joka sunnuntai.
HE VALEHTELEVAT
Olin portilla käyttöönottoa vastustavan kyltin kanssa.
Ei käynnistetä!
Kun aktivoiduimme yhteisössä,
hallituksen autot tulivat ja ottivat osallistujien rekkarit ylös.
EI YDINASEITA
Kysyin naiivisti Paulalta, miksi he ovat täällä.
Sanoin, että olet vainoharhainen. Olemme pieniä sinttejä meressä.
Olin naiivi.
Pelästyin todella.
Soitin Eric Epsteinille Middletowniin heidän pääkonttorilleen.
Sanoin: "Eric, kuulitko tuon?"
Hän vastasi: "Joo, Joyce. Puhelimiamme kuunnellaan."
Tärkein motivaatio oli yhä tehdä rahaa.
SUFFOLKIN POLIISI
Yhtiöt tekivät kaikkensa varmistaakseen, että ykkösyksikkö käynnistyisi uudelleen.
JUMALA MEITÄ VARJELKOON
En halunnut lasteni altistuvan enempää.
Minulle oli kynnyskysymys, ettei voimalaa avattaisi.
Se on ajanut meitä molempia.
Halusin pystyä -
katsomaan lapsiani silmiin ja sanoa, että tein parhaani.
Että yritin oikeasti varmistaa heidän turvallisuutensa.
Se oli minulle kaikista tärkeintä.
Voiko tuloksena olla miljardin dollarin mausoleumi?
Alueen asukkailla on aiheestakin epäilyksensä voimalan suhteen.
Todistustaakka on heillä, jotka…
Erittäin raskas todistustaakka on heillä, jotka aktivoivat laitoksen.
Ajattelin aiemmin, että ihmiset, jotka heiluttivat käsiään -
ja vastustivat ydinaseita,
eivät tienneet mitään voimalan turvallisuudesta.
Mutta kokemani Three Mile Islandissa muutti mieleni.
Kun asuin Middletownissa,
sikäläiset olivat mukavimpia ihmisiä, joita olin koskaan tavannut.
Minut esiteltiin Betty Quackenbushille ja aloimme tapailla.
Hänen tyttärensä odotti bussia onnettomuusaamuna -
kilometrin päässä kakkosreaktorista.
Siinä minä olen.
MIDDLETOWNIN ASUKAS
Äiti tapasi Rick Parksin, kun olin melkein yksitoista.
Kuvia Rickistä ja äidistäni.
Tykästyin häneen heti.
Pidin hänen honottavasta aksentistaan.
Sanoinkin, että honotat.
Jestas sentään. Onpa siitä kauan.
Hän tuli elämäämme -
ja meistä tuli perhe, jollaista olin aina toivonut.
Nikki oli kuin oma tyttäreni.
Yritin olla hänelle mahdollisimman isällinen.
Tiesin, että Rick työskenteli Three Mile Islandissa.
Ja yksi asia, johon aina palasin,
olivat toistuvat painajaiset.
Nikki kertoi paljon voimalan aiheuttamista peloistaan.
Hän sanoi kerran, ettei ollut enää niin huolissaan,
koska minä huolehtisin heistä.
Se toi mieleeni käskyn olla vastuullinen.
Kansalaisia oli suojeltava järkkymättä.
TURVA-AITA VIIDEN METRIN ETÄISYYS
Samaan aikaan Bechtel jatkoi polaarinosturin kanssa.
Minä, Ed Gischel ja Larry King -
pyysimme heitä tarkistamaan kaiken yleisen turvallisuuden näkökulmasta.
Mutta Bechtel ei halunnut kuulla.
Larry tuumasi:
"Kerro NRC:lle."
Ja niin tein.
Parksin mielestä menettelyistä lipsuttiin. Hän pelkäsi räjähdystä.
Tilanne ei ollut turvallinen, ja nosturi voisi tietää huonoa.
Katsoin asiaa, enkä ollut samaa mieltä.
Ja jos argumentit eivät johda toimiin, ei kiinnosta.
NRC:n edustaja paikan päällä, Lake Barrett, ei korvaansa letkauttanut.
"Teemme tämän Bechtelin rakennuspuolen kanssa.
Ja ydinsääntelykomissio voi survoa typerät sääntönsä minne haluavat."
Mitä hän sanoikaan, en selvästikään ollut mukana.
Se saattoi ärsyttää.
Hän jankkasi menettelytavoista…
Enkä lähtenyt mukaan draamaan ja saippuaoopperaan,
jossa kinataan menettelytapojen paremmuudesta.
Haluamme kuulla mielipiteitä.
Mutta analysoimme hänen sanomansa.
Minusta nosturi oli riittävän turvallinen. Riskitöntä ei olekaan.
Oliko riski hyväksyttävä, jotta voitiin jatkaa tyhjennystä? Oli.
Siksi hyväksyin sen.
Pyysin häneltä luottamuksellisuutta.
Mutta Lake Barrett vuoti henkilöllisyyteni Bechtelille -
tieten tahtoen.
Enkä vuotanut. Paikka on pieni.
Porukka tiesi, että hänellä oli epäilyksensä.
Oliko salaisuus, että hän tuli puheilleni? Tuskinpa vain.
Vai mitä?
Jos NRC:n johtohahmo -
telmii laitoksen kanssa ja antaa vapaat kädet,
miten NRC:hen voi luottaa?
Molemmissa suupielissä pitäisi olla kamera,
jotta tietäisi, kummasta valheet valuvat.
Se, että NRC vahtii ydinvoimaloita, on kuin kettu vahtisi kanalaa.
Alaa ei säädellä.
He kaveeraavat kirotun Bechtelin kanssa.
VAROITUS ALUE SAASTUNUT
Sitten Bechtel lähestyi minua nosturin osalta ja tivasi:
"Mikä tässä mietityttää? NRC antoi hyväksyntänsä.
Ota lopputili."
Kieltäydyin ottamasta lopputiliä.
Joten itse asiassa -
olin tulppana edistykselle ja rahantulolle.
Hänet erotettiin.
Niin he käsittelevät erimielisyyksiä.
Gischeliäkin peloteltiin.
Kun hän tunnisti ongelmat polaarinosturissa,
hänestä haluttiin eroon.
He määräsivät Ed Gischelin psykologiseen arviointiin.
Eikä hän saisi palata työmaalle ennen -
"psykologisen arvioinnin läpäisemistä".
Minusta se kuulostaa -
stalinistisilta taktiikoilta, joista luin historian opinnoissani.
LÄHETE STRESSINHALLINTAKESKUKSEEN
Päiväni olivat luetut.
Nousin seuraavana aamuna töihin.
Autoni ei käynnistynyt.
Vilkaisin akkukaapeleita, ja totta tosiaan,
negatiivinen kaapeli oli vähän löysällä.
Noukin työkalulaatikkoni apukuskin istuimen alta,
ja mitä löysinkään.
Pussin marihuanaa.
Joulupukki on olemassa,
mutta ei hän ennen ole tuonut pilveä autooni joulun alla.
Eikä ollut joulukaan.
Vedin ruohon pöntöstä alas.
Ja ajellessani -
voimalalle sinä päivänä, minut pysäytettiin.
Minua ei ollut koskaan tutkittu.
Ei koskaan.
Minut yritettiin lavastaa, jotta saisin potkut -
ilman korvauksia.
Samana päivänä -
kaikki vallankäyttöasemani reaktorin polaarinosturissa -
poistettiin Bectelin johtoportaan toimesta.
Minulla ei ollut enää mitään keinoja pysäyttää heitä.
Minä olin se vaara,
koska kirjoitin NRC:lle -
tarkistamattomasta ydinturvakysymyksestä.
VIRASTOJEN VÄLINEN MUISTIO
Lähtiessäni sinä päivänä töistä minua pelotti.
Kun astuin sisään, Betty vilkaisi minua ja kysyi:
"Mikä hätänä?"
Sanoin, että taidan tarvita asianajajan.
"Taidan olla pulassa töissä."
17. MAALISKUUTA 1983 VIISI PÄIVÄÄ ENNEN NOSTO-OPERAATIOTA
Olin myöhään töissä ja puhelimeni soi.
Vastasin: "Hallituksen vastuullisuusprojekti."
Ääni toisessa päässä sanoi:
"En kerro henkilöllisyyttäni."
Hän sanoi, että ydinvoimalassa oli merkittäviä ongelmia.
Hän ei kertoisi voimalan nimeä, mutta hän tarvitsi apua.
Siihen aikaan hallituksen vastuullisuusprojekti, tai GAP,
oli johtava organisaatio ydinvoima-alan ilmiantajien asialla.
Sanoin, että jos ongelmat olivat niin merkittäviä,
tapaisin hänet vielä samana iltana.
Hän antoi baarin nimen.
Hän istuisi baaritiskillä tummanpunaisessa nahkatakissaan -
ja tekniset piirustukset kädessään.
Esittäydyin ja istahdin vähäksi aikaa. Hän ei sanonut mitään.
Ajattelin, että selvä.
Tämähän menee putkeen.
Billie oli ensimmäinen yhteyteni hallituksen vastuullisuusprojektiin.
Tiedän olleeni varautunut, koska kuka tietää,
ehkä järjestö on maailman suurin ydinvoiman vastustaja.
Ja tarjoilen heille panokset iskeä ydinalaan.
Hän oli älyttömän hermostunut.
Kaljan juotuaan hän sanoi:
"Mennään puhumaan." Ja istahdimme loosiin.
Tuota pikaa selvisi, että hänkin oli ilmiantaja.
Omassa tapauksessani pomoni uhkasi viedä minulta lasteni huoltajuuden,
jos paljastaisin hänen tekonsa.
ILMIANTAJA SAA APUA
Ja niin kävi. Menetin huoltajuuden vuodeksi.
Ajattelin, että tätä naista on syytä kunnioittaa.
Ja ihailla.
Ja otin riskin.
Rick avasi piirustukset ja alkoi selittää,
mitä olisi pitänyt tarkastaa -
polaarinosturin kunnon varmistamiseksi sen seistyä vuosia -
korkea-aktiivisessa ympäristössä.
Asiakirjat sisälsivät todisteita mahdollisesta ongelmasta -
sekä siitä, että johtoryhmä tiesi asiasta,
ja päätti silti jatkaa.
Sellaisen paperin nähdessään miettii vain, että häkki heilahtaa.
Selitin, että aikaa oli vähän.
"Jos tyrimme tämän,
toista tilaisuutta ei tule."
NRC:n komissaarit äänestäisivät ensi viikolla siitä,
sallitaanko siivouksen jatkua.
Meillä oli viisi päivää.
Yritin taivutella häntä tekemään muutakin kuin puhumaan minulle.
Ei ole mukava olla, kun astuu esiin -
ja pistää heidän toimintansa negatiiviseen valoon.
Ihmisillä on tapana kostaa mielipahansa.
Heidän päätöksentekoprosessissaan oli perusteltua pelkoa -
etenemisen suhteen.
Sanoisin, että ainakin puolet vuosien mittaan edustamistani -
ydinvoima-alan työntekijöistä -
toteavat varhaisessa vaiheessa julkituloaan,
etteivät halua Karen Silkwoodiksi.
LEPÄÄ RAUHASSA
Karen Silkwood oli 28-vuotias ammattiliittoaktivisti marraskuussa 1974.
Hän työskenteli Kerr-McGeen Cimarron voimalassa laboratorioteknikkona.
Karen Silkwood työskenteli ydinvoimalassa Oklahomassa.
Hän raportoi epäkohdista työntekijöiden turvallisuudessa.
Silkwood kuoli kolarissa tällä tiellä -
matkallaan tapaamaan New York Timesin toimittajaa.
Hän oli huolissaan liiallisesta säteilystä.
Ja kun hän lähti tapaamaan sanomalehden toimittajaa -
todistaakseen syytöksensä,
hän kuoli kolarissa.
Yhden auton kolarissa.
Edesmennyt Karen Silkwood oli saastunut plutoniumilla.
Veressä oli viitteitä säteilymyrkytyksestä.
Tukijoiden mukaan auto syöstiin tieltä ja asiakirjat katosivat.
Pistäähän se miettimään.
Olipa kyseessä murha tai ei, kuolema kiihdyttää keskustelua -
kiistanalaisesta aiheesta,
ydinvoimaloiden turvallisuudesta.
Lukuisia ihmisiä uhattiin ja peloteltiin -
useissa laitoksissa ympäri maata.
Siinä voi mennä henki.
Karen Silkwoodin tapausta käsiteltiin yhä -
ja siitä keskusteltiin korkealla tasolla.
Joten Karen Silkwoodin kuoleman aave loi pelon kulttuurin.
18. MAALISKUUTA 1983 NELJÄ PÄIVÄÄ ENNEN NOSTO-OPERAATIOTA
En muista paljoakaan tapaamisesta.
Mutta Billie tyynnytteli minua tarpeeksi, jotta suostuin -
puhumaan Tom Devinelle, GAPin lakipäällikölle.
Tutkimme hallituksen vastuullisuusprojektissa -
noin 8 000 tapausta ilmiantajien puolella.
Rick oli poikkeuksellinen, sillä panokset olivat paljon korkeammat.
Se tuntui kiireellisemmältä -
kuin mikään aiemmista tapauksistani.
Bechtel kaavaili nosturin käyttöä viiden päivän päähän Rickin tapaamisesta.
Jos polaarinosturi pudotti reaktoriastian pään vääriin kohtiin,
siitä seuraisi sulaminen.
Philadelphia, New Yorkin City ja Washington DC…
Yhdysvaltain itärannikko voisi olla ikuisesti asuinkelvoton.
Olimme maailmanlopun partaalla.
Työstimme valaehtoista todistusta taukoamatta koko viikonlopun.
Taukoamatta.
Saimme todistuksen valmiiksi ydinsäätelykomissiolle.
Mutta Rick ei tiennyt, mitä seuraavaksi tapahtuisi.
Tom sanoi:
"Ehkä sinun pitäisi kertoa tiedotusvälineille."
Se olisi ollut kuolinsoitto ydinteollisuudelle.
Se juuri olikin ironista.
Rick uskoi syvästi ydinvoimaan.
Hänen uskollisuutensa teknologialle ajoi häntä.
Hänen paljastuksensa sysäisi ydinalan pysyvästi mustalle listalle.
Niin organisaatiot reagoivat ilmiantajiin.
He ovat uhka, joka on tuhottava.
Bechtel ja General Public Utilities hiljentäisi hänet keinolla millä hyvänsä.
Mietin mielessäni, miksi tein sen.
Oliko se urani arvoista?
Kannattaisiko puhua lehdistölle?
Olin äärimmäisen levoton ja huolissani.
Kun yritin selittää Bettylle, mitä töissä tapahtui -
ja että mietin lehdistölle puhumista,
keskustelu oli hyvin kireä ja vaikea.
Koska häntä pelotti.
Hän halusi, että irtisanoudun ja annan asian olla.
En saanut häntä ymmärtämään -
tapahtumien potentiaalista merkitystä.
Tunnelma oli selvästi painostava.
Mutta he eivät koskaan ilmaisseet, mitä oli meneillään.
Olomme oli turvallinen,
ja meillä oli haaveidemme perhe.
Ja kun -
asiat alkoivat muuttua, muuttui perhe ja suhdekin.
Rakastin häntä. En halunnut menettää häntä.
Ja rakastin lapsia kovasti.
Hain poikani,
tulimme kotiin ja asunnolle kävellessämme -
huomasin oven olevan raollaan.
Lukko oli avattu.
Tiesin heti, että asunnossani oli käyty.
Käskin poikien odottaa alakerrassa naapurini kanssa.
Tavoitteeni oli hakea ase huoneestani.
Kävelin käytävää pitkin kohti kylpyhuoneita,
poikieni huonetta ja makuuhuonettani.
Potkaisin ovet auki nähdäkseni sisälle.
Siinä vaiheessa tiesin, että asunto oli tyhjä.
Sisällä ei ollut ketään.
Vaikutti siltä, ettei mitään viety.
Televisio ja stereot olivat tallella.
Mutta he olivat penkoneet kaappini, jossa säilytin papereita.
Oli ilmiselvää,
että he olivat vain asiakirjojen perässä.
Jos olisin jättänyt kaappiin asiakirjat,
jotka vein Tom Devinelle Washingtoniin,
en olisi voinut todistaa mitään.
Puhuin alakerran naiselle.
Hän vahvisti kuulleensa jonkun asunnossani -
edellisenä iltana, kun olimme poissa poikien kanssa.
Pelkäsin järjettömästi perheeni puolesta -
sen jälkeen, kun asuntooni murtauduttiin.
Otin sen viestinä:
"Poikasi ovat haavoittuvia, ja saamme sinut heidän kauttaan."
Nimenomaan niin minä sen otin.
Ja se teki minusta elinikäisen vihollisen.
Koska minun poikiani ei uhkailla.
Se menee jo liian pitkälle.
Tapan heidän puolestaan -
epäröimättä.
Tiesin, että he janosivat verta eivätkä lopettaisi.
Päätin, etten päästä heitä pälkähästä.
En tiennyt, mitä muutakaan voisin tehdä.
Kertoisin maailmalle tärkeät tietoni -
ennen kuin mitään tehtäisiin.
Tästä tulisi julkista.
Tekstitys: Katariina Uusitupa