Det är förbryllande att jag lever.
Jag kan inte släppa tanken på avstötning.
När som helst kan kroppen säga att den nya gästen inte är välkommen längre.
Jag är ett mirakel som går på slak lina.
EN NETFLIX-SERIE
Det är det jag vill
Jag vill gå vidare
Och jag vill att du följer med
Jag vill dö i din famn, min kära
Förlåt att jag fotade.
Det är lugnt, men det var inte från min bästa sida.
Jag kan gå en boxningsmatch i OS
Jag kan be dig om förlåtelse
Jag kan flytta till La Castellana
Vissa låtar är uppslitande.
Kallt vatten på morgonen
Ja, vissa låtar får en att gå itu.
Jag kan bli din trogna chaufför
Ja, allt du drömmer om kan jag bli
Tack vare din kärlek är jag pånyttfödd
Du har gett mig luft
-Nej, nej. -Jo.
Men vad blir det av mig Om du lämnar mig?
-Tack. -Ingen orsak.
Då går sången över i moll
Jag vill gifta mig med dig
Vara vid din sida
Välsignad med din kärlek
Det är det jag vill
Jag vill gå vidare
Jag vill att du följer med
Och jag vill dö i din famn, min kära
Ut härifrån!
Kameran!
-Här. -Kameran…
Kom.
Släpp av mig här.
Fan!
Ursäkta. Ursäkta mig.
Min fru är därinne!
Fan.
-Gick det bra? -Tack för att du räddade oss.
"Oss"?
Jag skulle dö om jag förlorade den här.
-Vilken katastrof. -Och så väldigt synd.
Hur ska jag återgälda att du räddade livet på mig?
-Nu överdriver du lite grann. -Nej.
-Kolla. -Vadå?
-Pizza vore perfekt nu. -Nej, det behövs inte.
Alla gillar pizza. Jag är som besatt.
Jag har inget emot pizza, det är bara den här jag inte gillar.
Om du skulle vilja gottgöra mig…
Här.
-Har du en pizzeria? Allvarligt? -Camila?
Jag har försökt ringa dig.
Vad bra att du kom, Zacarías.
Det här är Simón.
-Simón… -Hej.
Det här är min man Zacarías.
Simón hjälpte mig ut från konserten. Det var kaos.
-Tack för det. -Ingen orsak.
Du sa ju att du inte tänkte gå på konserten.
Du vet hur motsägelsefull jag är. Jag älskar Carlos Vives.
-Men det var så hemskt… -Kan vi gå?
Visst.
-Trevligt att träffas. -Detsamma.
-Simón Duque. -Camila Duarte.
Kom.
Nej!
Nej…!
Nej, snälla!
Nej!
Förlåt.
-Vad du skräms. -Du låg inte i sängen.
-Jag drömde så hemskt. -Gjorde du?
Vad drömde du om nu då?
Jag höll på att drunkna, jag hade nån annans ansikte…
Jag har så galna drömmar.
-Jag brukade ju aldrig drömma. -Nej.
Det är konstigt, för mardrömmarna kom efter transplantationen.
Kan hjärtat ha förmåga att drömma?
Du lyssnar inte, va?
Verkar det så?
Du verkar tända på mina mardrömmar.
Nej, det är dina bens fel. De är en fara för mänskligheten.
-Kom. -Vad är det?
Jag kan fortfarande inte.
Jag är inte redo än.
Jag vet inte vad det är.
Flyr du eller letar du efter mig?
Vad säger ni, ska vi käka chilaquiles med salsa verde?
Chila-vadå?
Arepas med kycklingröra, kanske?
Sluta larva dig, pappa. Det är för tidigt.
Vad är det med dig då, stumpan? Mår du kymigt?
Det är inte roligt. Fattar du inte det?
Lugn, jag försökte bara…
Vadå?
Låtsas att allt är bra?
Ska du bli som moster Gaby
som svamlar om att döden inte existerar och att alla är ett?
Nej, jag försökte bara få dig att le.
Men jag ler inte, pappa.
Jag ler inte.
När de tog mammas hjärta…
…tog de mitt också.
Men hon hade tur, för jag tvingas leva vidare.
Du…
Vi måste lära oss att leva och att le igen.
Utan henne.
Nu måste vi städa innan kackerlackorna utropar köket som en fristående stat.
Nu ler du.
Mamma brukade säga det där om kackerlackorna.
Ja.
Undrar du inte…
…vem som går omkring med mammas hjärta?
Jo.
Hela tiden.
Kom.
Det låter jättefint, Camila. Jag hör ingenting som är avvikande.
Då skulle ni ha hört det i natt.
Det var som om hjärtat försökte säga mig nånting.
Du har fått ett friskt organ i prima skick.
Men det måste vänja sig vid sitt nya hem. Ge det tid.
Det verkar inte gilla mig.
Det är så konstigt. Ibland när jag ser mig själv i spegeln
är det som om jag var nån annan. Det är diffust, men känslan finns där.
Transplanterade brukar få vanföreställningar om
att nåt från donatorns liv har förts över till dem.
Men så är det inte.
Tänker ni verkligen inte avslöja vem donatorn var?
Släpp det där, snälla Camila.
Var tacksam och fortsätt med ditt liv.
Vet ni vad jag tror?
Att det var en kvinna.
Det enda du behöver veta är att hjärtat i ditt bröst slår som det ska.
Det är ditt nu, punkt slut.
Hälsa din man från mig, är du snäll.
Det ska jag göra.
Men jag kommer att ta reda på det.
Jag vet inte hur, men lita på mig. Jag kommer att ta reda på det.
Hej, Zacarías. Det är dr Carrasco.
Hör på.
Din fru är fortfarande besatt av att få veta.
Det är upp till dig att tygla henne.
Det här är kan bli farligt för många, dig själv inräknad.
I min värld kommer inget ut om jag inte vill det.
Ni kan vara lugn.
Det var ett fint sätt att be nån fara åt helvete.
-Påfyllning? -Nej tack.
Det här är inte klokt.
Hur många gånger har vi varit här?
Rentería sa nåt som jag inte kan släppa.
Att Valeria inte valdes ut av en slump.
De visste att Valerias hjärta var kompatibelt med den andra.
De hade tillgång till hennes journal.
De följde efter oss.
Polisen har redan kollat allt.
Utredningen pågår fortfarande.
Visst blev det finare här hemma?
Jag vägrar diska.
Lugn, jag gör det. Är du klar?
Ta ner det här, men se till att lägga det i verktygslådan.
Du är inte min mamma.
Och du är inte min son, men ändå måste jag stå ut med dig.
Hjälp till nu. Sen kan du få spela. Jag gör klart här.
Okej.
Ner, om du vill ha huvudet kvar!
Ta bort den där, Lucas.
Ta bort den.
-Vad hände?! -Akta!
-Det här hände. -Va?!
Han hade en pistol i handen, pappa. Han dödade mig nästan.
-En pistol i handen? -Det var inte meningen.
Nej, det var inte meningen. Han sköt, men han missade.
Vad har du gjort?
Du får aldrig mer hålla i ett vapen, är det förstått?
Det är inte hans fel, pappa. Han är bara tio år.
-Varför har du en pistol? -I förebyggande syfte.
-"Förebyggande"? -Ja.
-Mamma räddade det då inte. -Det här var en olyckshändelse.
-Så han bara råkar ha en pistol? -Han ska göra sig av med den.
Du har lärt dig en läxa.
Och du får lov att hantera det här.
-Nej, pappa… -Jag ska göra mig av med den.
Det är en tuff kamp för oss att finna lyckan igen.
Men vi har åtminstone varandra. Vi är allt vi har.
Okej?
Tack.
Tänk på budskapet vi vill nåt ut med: värme, närhet och tillit.
Även om du skulle ta hit en Pulitzervinnare
så vore det svårt att framställa den här mannen som hederlig.
Lyckas vi dölja tomrummet i hans skalle så är jag nöjd.
Begär inga mirakel av mig.
-Jag kommer strax. -Okej.
Tirso.
Ja, herrn?
Följ efter henne.
-Det är nåt som inte stämmer. -Som ni vill.
Äntligen får jag träffa dig.
Zac pratar oavbrutet om dig. Nu förstår jag varför.
Trevligt att träffas.
Jag är bara här för att fota.
-Allt annat har ni ju era väninnor till. -Du anar inte hur hjälpsamma de är.
Min Fast och min Furious…
Sån är jag, Camilita.
Jag har ett enormt hjärta och en önskan att tjäna mitt folk.
Jag gör i ordning för fotografering.
Är det mig det är fel på, eller är din fru lika munter som en begravningsentreprenör?
Jag bad uttryckligen om att du inte skulle ta med tvillingarna.
Om pressen ser dem kommer de att ställa frågor, och det vill du inte.
Ska du förstöra allt det roliga? Du beter dig som om du var min pappa.
Du betalar för att jag ska göra dig till president.
Då får du lov att lyssna.
Ni hörde surkarten, flickor.
Vänta på hotellet, så gottgör jag det här sen.
Inte daska.
Gå, ni.
Då så. Då kör vi.
Jag är redo.
Sätt igång att fota.
Vad har ni att säga om att Julia Moncada ställer upp i presidentvalet?
Att hon inte ska ödsla tid på politik.
Politik ska karlar syssla med.
Märk väl…
Jag säger inte att kvinnor inte kan,
men för att lösa vårt lands problem
krävs ett par saker som Julia inte har.
Det här handlar inte om mig.
Det handlar om vårt land, om ett pånyttfödande.
Och just därför krävs att vi står enade för omväxlings skull.
Tack så mycket.
Menar ni att vi kvinnor inte ska inneha styrande ämbeten?
Som sagt tog fru Valeria några prover…
Ja, man vilka prover? Varför? Vem tog dem? Jag behöver veta allt.
Kan jag hjälpa er?
Jag heter Simón Duque och jag är Valeria Duques man.
Min fru tog prover här och jag behöver resultaten.
Dem får ni be henne om.
Hon blev mördad.
Hör på nu.
Ge mig provresultaten, annars tror jag att ni var inblandad i mordet. Förstått?
Jag kan hjälpa er, men släpp mig.
-Det måste ha blivit fel. -Nej, det där är provresultaten.
Vi har problem.
BLI DONATOR OCH RÄDDA LIV
Hon var med barn.
Missade rättsläkarna det i obduktionen?
Du var skärrad nog som det var. Förlåt.
-Det förändrar inget. -Det gör det visst!
De mördade inte bara min fru, hon var dessutom gravid!
Är ni så trött på ert jobb? Vill ni att jag gör det åt er?
Vi har gjort tillslag mot dussintals svartkliniker.
Vi har information om alla transplantationer den natten.
Ingen var en hjärttransplantation. Vi har förhört folk i massor.
Och det anonyma samtalet?
Det kom från en telefonautomat.
Oroa dig inte.
Simón.
Simón!
Simón…
För ett halvår sen visste jag inget om organsmuggling…
Jag firade min frus födelsedag, som visade sig bli hennes sista.
Barnet hon bar på får jag aldrig träffa.
Av de 120 000 transplantationer som genomförs varje år
är mellan fem och tio procent olagliga.
Det är en brottslighet som omsätter miljarder dollar i flera länder.
-Kosovo, Cypern, Egypten… -Vart fan vill ni komma, Rentería?
Det Valeria blev utsatt för var ingen enskild händelse utförd av småskurkar.
-Det är ett omfattande nätverk. -Så jag ska släppa det? Vad fan vill ni?
Jag vill förhindra att dina barn blir faderlösa också.
Om du fortsätter leka detektiv kan du råka mycket illa ut.
Vem som helst kan ha din frus hjärta, om personen ens finns kvar i landet.
Framhärda inte.
Det är inte värt det.
Tack…
…för statistiken.
Det är inte så enkelt.
Inte så svårt heller.
Vet ni vad som är svårt?
Risken att gå miste om en stor summa pengar.
Det är svårt.
-Pengar som ni verkligen skulle behöva. -Jag vill behålla mitt jobb.
Dr Carrasco får inte veta nåt.
Och vet ni, om det handlar om pengar…
…är det inget problem.
Då så.
Vi ses klockan 21 på tidningsredaktionen.
Har du fortfarande konstiga drömmar?
Jag har ett parallellt liv.
Otroligt, va?
Det är som om jag fick meddelanden från nån.
Men jag förstår dem inte.
ÁLVARO - MOBIL
Tack.
I dag vill jag bara ha goda nyheter.
Det är goda nyheter. I kväll får vi veta vem donatorn är.
Vänta där.
Läget?
Har du tappat nåt?
Jag är på jakt efter nåt.
-Molly, kola, syra…? -Nej.
-Inte det? -Nej.
Min bror är svårt sjuk och behöver en njure.
-En njure? -Ja, jag har pengar.
-Snubben vill ha en njure. -Vad vill han ha?
En njure från mig?
-Få se vad du har. -Släpp.
Vet du vad?
Om jag ser dig här igen dödar jag dig.
Är det förstått?
Förstått?
Bar Milonga i stan. Där hänger snubbar som säljer det du är ute efter.
Jag ber om ursäkt å dr Carrascos sekreterares vägnar.
I sista stund bestämde hon sig klokt nog för att inte komma.
Förlåt, men jag vet inte vad ni pratar om.
Varför skulle hon begå ett brott?
Jag förstår faktiskt inte alls, Zacarías.
Camila har det svårt.
Information om donatorn gör det bara värre.
För resten är det sorgligt att se en erkänd journalist som du
försöka muta en stackars sekreterare.
-Camila är min vän. -Álvaro…
Transplanterade får inte veta vem organet kommer från,
för de löper risk att blanda ihop sin identitet med donatorernas.
De blir besatta och deras liv blir en katastrof.
De snokar rätt på minsta lilla detalj och gör den till sin egen.
Till slut vet de inte längre vem de är.
Zacarías…
Om vi värnar om den Camila vi känner…
…måste vi förhindra att hon får veta vem donatorn var.
För hennes skull.
Snälla, få henne att sluta söka.
Jösses, vad läskigt.
Det handlar om undermedvetna skuldkänslor för att du har nån annans hjärta.
Du älskar verkligen att stoltsera med dina två terminer av psykologistudier.
Tre terminer. Rätt ska vara rätt.
Glöm den där drömmen.
Och bry dig inte om din bror.
Se på mig.
Du har ett jobb som du älskar och en man som avgudar dig.
Vem som helst skulle bli avundsjuk.
Vet du vad du behöver?
Njuta av det du har.
Det jag behöver är nåt annat, mamma, och jag tror jag ska få det nu.
Berätta.
Hon fegade ur och kom inte.
Det är inte sant.
Jag försökte ringa, men hon sa åt mig att lämna henne ifred.
Det är bäst att vi släpper det här.
Napolitana och ostpizza till bord 6.
Ska bli, snabbt och kärleksfullt.
-Min bästa vän Tata… -Hej.
Vi äter pizza varje torsdag,
så jag föreslog att vi skulle pröva min hjältes pizza.
-"Min hjälte", minsann? -Ja.
Han säger att de gör goda pizzor här.
Jag ordnar så ni får ett bord och nåt att dricka.
Vi tänkte så klart att du skulle rekommendera det bästa ni nar.
I så fall är min rekommendation att ni äter alla era torsdagspizzor här.
Där hör man!
Är du så bra i köket?
Framför allt pappa. Jag är mer av en idog lärling.
-Vet ni… -Det låter bra.
Det känns som om jag har varit här förut.
Sen när tycker du så mycket om jazz?
Bra fråga.
-Jag ser dubbelt. -Så ska det låta.
Skål för torsdagar!
-Den här kan man gråta till. -Nå?
Får jag godkänt?
Fråga henne.
Jag kan bli tvungen att sparka min kostrådgivare.
Verkligen.
Jag måste gå. César kommer nu.
Nej… Din man måste vara tråkigast i hela världen.
Förlåt? Inte tråkigare än din.
-Trevligt att träffas. -Detsamma. Ha en trevlig kväll.
-Jag ska nog också gå. -Det låter som en urdålig idé.
-Det värsta är… -Vadå?
…att jag håller med.
En öl till?
En till?
Det är första gången jag ser min son le på mycket länge.
Jag måste ta med Zacarías hit. Han skulle älska det.
Eller inte…
Nej, kanske inte. Han är så kinkig.
-Och tråkig, har jag hört. Hon sa ju det. -Ja, jag vet inte. Zacarías…
Det är som om han har glömt att glädjen, liksom djävulen, bor i detaljerna.
Och den är lika förgänglig som den är lättfångad.
Var har jag läst det här…?
Glädjen är rund som en tomat.
Men lyckan är aldrig fulländad.
Nånting förstör den alltid.
Lyckan är aldrig fulländad.
Nånting förstör den alltid.
Men…
-Vad är det för blick? Sa jag nåt dumt? -Nej då.
-Du gav mig en sån blick. -Nej då, inte alls.
Jag måste gå. Vad är jag skyldig?
Inget, jag bjuder.
Aldrig i livet, så mycket som vi åt.
För vår långvariga vänskaps skull, säger vi.
-Verkligen långvarig. -Ja.
Då vet jag hur jag ska återgälda det. Här.
Jag har fotovernissage nästa vecka och vill gärna att du kommer.
Jag har oftast fullt upp med pizzerian på kvällarna, men jag ska försöka.
Du kommer.
-Va? -Du kommer. Ta med vem du vill.
Vilken vacker trumpet.
Jättefin.
-Tack för i kväll. -God natt.
Hundra till.
Kom igen… Nu vinner jag!
"De starka förgör varandra och de svaga lever vidare."
Bernard Shaw, en mycket berömd dramatiker.
Jag pratade med barnen i skolan…
Jag är på jakt efter en sak. Ni kanske kan hjälpa mig.
Vi säljer inte knark här.
-Inte knark... -Ja, ja, ja!
Det är mer invecklat än så.
Så där ja!
Min fru är sjuk.
Hon behöver en hjärttransplantation.
Ni kanske har nån vän eller bekant som…
Ni har kommit fel.
Jag har pengar.
Ni har kommit fel, sa jag. Ut härifrån!
Vart ska du gå, snygging?
-Följ med mig. -Nej tack.
Sluta! Vart ska vi?
Vad gör ni?
Död.
Lägg ifrån dig den där Luqui.
Jag fattar att Vale gömde handkontrollerna.
Det är outhärdligt.
Det luktar jättegott.
Det är kött i, så du slipper moster Gabys aubergine.
-Är det sant? -Ja.
-Lucas! -Luqui!
-Jag kommer! -Det är kött i.
-Det här var ett bra initiativ. -Var är Simón, då?
Han skulle provspela, va?
-Provspela? -Ja.
Varför har han inte sagt det?
Vart för ni mig? Ta det lugnt!
Du kan inte komma och ställa dumma frågor så där.
-Vem har snackat om oss? -Ingen.
-Han stinker snut. -Nej.
Död snut.
Jag är inte polis.
Garabato…
-Vad var det som var så viktigt? -Den här snubben frågade efter ett hjärta.
Jag tror att han snokar.
Nej, sluta!
Låt honom vara. Slösa inte kulor på det svinet.
Är det inte skumt att han kommer och ställer frågor?
Hörde du inte vad jag sa?
-Vet du nåt om hjärtan? -Nej.
Inte jag heller.
Ge honom ett kok stryk så att han slutar snoka.
Bög.
Hur gick…?
-Var har hänt? -Inget.
-Vem gjorde det där? -Några typer försökte råna mig.
Jag var smart nog att kämpa emot…
-Är det smink, pappa? -Nej, hämta förbandslådan.
Okej!
-Du måste till sjukhus. -Nej, en värktablett räcker.
-Det behövs inte, Lucas! -Jo, snabba dig.
-Här! -Låt mig åtminstone hjälpa dig.
Mamma sa att man ska tvätta med tvål och vatten först, sen desinficera.
-Du gör ju tvärtom. -Jag hinner inte annat.
Jag har goda nyheter.
Er pappa…lyckades rädda telefonen.
Lägg av.
-Sitt still. -Försiktigt!
BLICKAR
Tack.
Hej.
Ta det lugnt med drickat, mamma.
Lugn, i dag är det du som är blickfånget.
Jag har det tvivelaktiga nöjet att vara osynligt.
-Och du gör allt för att glömma det. -Det är klart att svärmor sköter sig.
Jag älskar när ni är rädda för mig.
Folk har så fina saker att säga.
Det får jag verkligen hoppas, så dyr som champagnen är.
Det är trevligt att ha mästerstrategen här.
Jag fick böna och be om att han inte skulle ta hit sin stjärnkandidat…
Den enda stjärnan här är jag.
Jag skojar bara.
-Ursäkta. -Visst, älskling.
-Hej. -Du kom.
Ja, jag var nyfiken på att se din konst.
Jag hoppas att du gillar den lika mycket som jag gillar din pizza.
-Nej tack. -Tack.
-Annars får du ljuga för mig. -Okej.
Jag är så nervös.
Vem har vi här då?
Det var ju han som räddade min kamera och mig på Carlos Vives-konserten.
Och du bjöd in honom till din vernissage som tack?
-Ja. -Så klart.
Simón har dessutom…
-En pizzeria? -Ja.
Hur vet du det?
-Du sa det. -Gjorde jag?
-Camila Duarte? -Ja.
-Carlos Sepulveda, El Espectador. -Trevligt.
-Kan vi talas vid? -Absolut.
-Ursäkta mig. -Javisst.
Hur är er hawaiipizza?
Vi gör alla varianter förutom just hawaiipizza.
-Får jag fråga en sak? -Ja.
Har pizzabagare öga för konst?
Jag har flera svar på den frågan, men gör nog bäst i att hålla tyst.
Klokt. Obildning framstår lätt som brist på hyfs.
-Nu tänkte jag se mig omkring. -För all del.
Undertexter: Martina Nordkvist