PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Už jdu.
Ježíši.
Sakra!
Jo?
Kurva!
PAŘÍŽ 1967
Děkuju.
Kurva!
Omlouvám se.
Co máme udělat s ní?
Někoho posílají.
Má sotva škrábnutí.
Je to úplnej zázrak.
Ona to asi bude vidět jinak.
Rozumíš, drahá, že tvá matka už není mezi námi?
Víš, co to znamená, že ano?
„Není mezi námi?“
No…
Jsem si jistá, že odešla na lepší místo
a jednou se s ní zase uvidíš.
„Včerejší srážka vozů na New Circle Road z ní udělala sirotka
a Elizabeth Harmonovou teď čekají těžké časy.
Devítiletou Elizabeth nehoda připravila o rodinu.
Její matka Alice Harmonová byla na místě mrtvá.“
A otec?
O tom nepíšou.
Hádám, že stejně jako většina mužů, kteří tam žijí,
byl obětí bezstarostného života.
Chudinka malá.
Pojďme ji přivítat, ano?
Vítej, Elizabeth.
Hodně štěstí, zlatíčko.
A jsme tady.
Tohle je naše kaple, království slečny Lonsdaleové.
Jak se máš, Elizabeth?
Taky učím mladé dámy etiketu.
Pane Fergussene, tohle je Elizabeth Harmonová.
Všichni jste banda zasraných hulibrků!
Jolene.
Vyřídím to.
Jolene, ta tvoje pusa bude tvá smrt!
- Naser si, hulibrku. - Nemůžeš řvát takové nesmysly.
A tam je naše třída. S učiteli se setkáš v pondělí.
Dvakrát šest.
A tohle je společenská místnost, kde budeš jíst
a setkávat se s ostatními.
- Dobré ráno, paní Deardorffová. - Dobré ráno, děvčata.
Vítej doma.
Pojď, vybalíme ti.
Máme tu 21 dívek a všechny jsou stejně milé jako ty.
A tohle místo bude jen tvoje.
- Kšá! Běž. - Dobře.
Sem dolů si můžeš dát šaty.
A tvůj kartáček můžeme postavit přímo sem.
A ostatní osobní věci přijdou tam.
Ukaž.
Posaď se.
Vím, že teď vnímáš jen ztrátu, kterou jsi utrpěla.
Ale když tě žal stáhne dolů, modlitba a víra tě pozvednou.
Dost na to, abys před sebou viděla novou cestu.
Myslím, že tady pro sebe najdeš úplně jiný život, Elizabeth.
Lepší, než bys možná jinak měla.
A jsem si jistá, že z nás budou dobré přítelkyně.
Tohle ti bude slušet.
Tohle asi spálíme.
Obleč se. Čeká nás ještě jedna zastávka.
Pan Fergussen se o tebe postará. Uvidíme se u večeře.
Ty zelený jsou nejlepší.
Co jsou zač?
Vitamíny.
Kouzelný vitamíny.
Být tebou, schovám si ty zelený na noc.
Jinak přestanou účinkovat v tu nejhorší chvíli, jestli mi rozumíš.
Jak se jmenuješ, holka?
- Beth. - Jolene.
Rodiče ti umřeli?
Co bylo to poslední, co ti před smrtí řekli?
Ptám se všech. Občas přijde vtipná odpověď.
Zavři oči.
Nevzpomínám si.
Třeba si jednou vzpomeneš. Když jo, dej vědět.
Zelená je na zklidnění.
Oranžová a hnědá jsou na silné tělo. Polkni obě.
Přece jsem ti řekla, ať si ty vitamíny dáš až před spaním.
Co je to?
Ryba.
Aspoň pokud víme.
Máme ji každej pátek.
Musíš to všechno sníst,
jinak o tobě řeknou paní Deardorffové a nikdo tě neadoptuje.
Alice, no tak, otevři.
- Hledal jsem vás celý měsíc. - Z dobrého důvodu.
Cokoli má tohle znamenat, ať se tu snažíš o cokoli,
tohle je šílený i na tebe.
- Nečekám, že pochopíš… - Pochopil jsem,
že se o sebe nestaráš.
Takže vezmeme…
Není to krása?
Nech mě mluvit s Lizzie. Přesvědčit se, že je v pořádku.
Copak bych jí ublížila?
Je tu šťastná. Patří sem.
Vážně věříš, že naše dcera patří do přívěsu uprostřed ničeho?
- Jak víš, že je naše? - Přestaň.
A nemá ráda oslovení „Lizzie“.
MONOMIÁLNÍ REPREZENTACE A SYMETRICKÉ PREZENTACE
ALICE HARMONOVÁ, PH.D.
KATEDRA MATEMATIKY CORNELLOVA UNIVERZITA
Dobře, Alice. Vyhrálas.
Nemůžu se s tebou dál hádat.
A nemůžu tě pořád někde hledat,
když pořád dokola utíkáš.
Promiň, Paule.
Jakmile odjedu, už se nevrátím.
Slečno Harmonová, už máte hotovo?
Vzala byste houby do sklepa a vyčistila je?
Všichni jste hulibrci
a ty jsi ten největší ze všech.
Neznám nikoho, kdo si tak rád myje pusu mýdlem.
Kam jdeš, Harmonová?
Dobré ráno, děvčata.
Dobré ráno, paní Deardorffová.
Mary-Sue, nejsi ty dítě štěstěny?
Mám vždycky štěstí.
Opravdu jsi na Spellmanovy udělala dojem.
Prý mají velikánský dům.
Pojďme ti sbalit kufr. Pěkně tak, jak jsem tě to učila.
Jo, nejdřív ponožky, nezapomeň.
To není fér. Přišla sem až po tobě.
Hodně z nás je tu na doživotí.
- Už jsem tu dlouho. - Nezapomeň si čelenku.
Pro nás už nikdo nepřijde. Jsme moc starý.
A neloudej se.
Kéž by chtěli mě.
Nebo moc černý.
Možná jednou někdo přijde.
Až snopy ponesem, až snopy ponesem,
naplní nás radost, až snopy ponesem!
Až snopy ponesem, až snopy ponesem…
Co chceš, děvče? Máš být v kapli.
Jak se ta hra jmenuje?
Měla bys být nahoře s ostatními.
Nechci být s nimi.
Chci vědět, co to hrajete.
Říká se tomu šachy.
Naučíte mě to?
S cizími nehraju.
- Sladké sny. - Dobrou noc, Fergussene.
„Dobrou noc!
Loučení tak bolně blaží,
že srdce do rána se loučit snaží.“
Mělas pravdu. Ty vitamíny je lepší brát na noc.
- Kolik jich bereš? - Nevím.
Občas den nebo několik vynechám
a pak polknu dva nebo tři.
Dělá mi to dobře.
Tomu věřím.
Jen si dej pozor, ať si na ten pocit nezvykneš příliš.
Já nejsem cizí.
Bydlím tady.
Už to trochu umím.
Odkoukala jsem to.
Holky šachy nehrajou.
Tahle může nahoru a dolů neboli dopředu i dozadu,
přes celou desku, pokud je tam pro ni místo.
Ale tahle může jít jen dopředu.
Ta vysoká může, kterýmkoli směrem chce.
A tahle?
Šikmo.
Jedno pole šikmo plus jedno rovně.
Zahrajeme si.
Já mám bílý.
Teď, nebo nikdy.
Tomuhle se říká ovčácký mat.
- Jak se dělá? - Dneska ne.
- Ukažte. - Dneska ne.
Tomuhle se říká ovčácký mat.
Jak se dělá?
Tomuhle se říká ovčácký mat.
Blíž k tobě, Bože můj,
vždy k tobě blíž!
Blíž…
Teď se vzdáš.
Vzdám?
Přesně tak. Když takhle ztratíš královnu…
tak se vzdáš.
Ne.
- Ano, v téhle hře ses vzdala. - Tohle pravidlo jste mi neřekl.
Není to pravidlo, ale sportovní chování.
- Chci to dohrát. - Ne.
- Musíme to dohrát. - Ne.
Prohrála jsi.
Prosím.
Hra skončila.
Hulibrku.
Vypadni.
Šach.
Mat.
Dobré ráno, chudobko.
Jolene?
Co chceš?
Chci vědět, co je hulibrk.
Sakra!
Tak jo.
Brk je čurák. Víš, co to je?
Asi ne.
To mají kluci. Je to v té knize o zdraví. Vypadá jako palec.
No a holky tenhle palec rády cumlají, jak se říká „hulí“.
Třeba ty?
Ještě jsem to nezkusila.
Nemají ho na čurání?
Hádám, že si ho od moči utřou.
Chce to aspoň jednou denně listovou zeleninu,
párkrát týdně luštěniny
a držet se dál od tabáku a veškerého alkoholu.
Já taky rád nejméně třikrát týdně kontroluju svou stolici.
Měla by vypadat pevná, ale ne tvrdá, což je jasná známka dehydratace.
Proto bychom měli denně vypít několik sklenic vody,
úžasného přírodního lubrikantu.
- Máš škodolibou radost. - Nemám.
- Bylo to těsně. - I tak jsem vítěz.
Mohlas vyhrát dřív.
- Musíš se naučit sicilskou obranu. - Co to je?
Když bílý hráč táhne na K4, černý udělá tohle.
- Pak co? - Jezdec na KS3.
- Co je KS3? - Třetí pole králova střelce.
Tam jsem jezdce dal.
Ty čtverečky mají jména?
Když hraješ dobře, tak mají.
- Předveďte mi to. - Teď ne. Další partie.
Zlobíte se.
Nezlobím.
Prostě hraj.
Musíš se naučit i další strategie. Časem.
Levenfišova varianta.
Najdorfova varianta.
Předveď mi to.
Levenfišova.
Najdorfova.
Zahrajeme si znovu.
- Elizabeth! - Promiňte, paní Deardorffová.
Mami, hádej co?
Nevím. Copak?
Mami, dostala jsem měsíčky.
To se podívejme.
- To jste mě nenaučil. - No a?
Ale je to jedna z těch věcí?
Jako třeba sicilská obrana?
Těm věcem se říká zahájení.
Tohle je jedno z nich?
Ano.
Dámský gambit.
Já hraju bílé?
Odteď se střídáme. Takhle by se ta hra měla hrát.
Tak proč jsem předtím začínat nemohla?
Hraj.
Šach.
Mat.
To je whisky?
Ano.
- A neříkej to na mě. - Neřeknu.
Moderní šachová zahájení.
Kniha přesně pro tebe.
Je v ní všechno, co chceš vědět.
Musíš se naučit šachovou notaci, než začneš číst.
Jména těch čtverečků.
Teď tě je naučím.
Jsem teď už dost dobrá?
Kolik ti je?
Devět.
Devět let.
V listopadu deset.
Abych pravdu řekl, děvče…
jsi ohromná.
„Nikdo ho neslyšel,
chudáka mrtvého,
přesto však výtky chrlil:
‚Byl jsem mnohem dál, než jste mysleli.
A nemával jsem vám. Já se topil.‘
‚Chudák,
byl vždycky samá psina. A teď…
je po něm.‘
‚Srdce mu asi selhalo, jaká mu byla zima,‘ tvrdili kolem.
‚Ne, ne, ne.
Vždycky jsem cítil jen chlad.‘
Dál a dál mrtvý výtky chrlil.
‚Byl jsem moc daleko celý svůj život.
A nemával jsem vám. Já se topil.‘“
Tohle je pan Ganz z šachového klubu.
Šachového klubu?
Hrajeme v klubu.
Taky trénuji středoškolský tým.
Duncanova střední?
Chceš si se mnou dát partii?
Barvu si teď vybereš.
Tuhle.
Aha, Rétiho hra.
Za tři tahy mat.
No, rozhodně tu hru znáš, mladá dámo.
Máte tady tým?
Mají místní dívky šachový klub?
Tak kde hraješ?
Tady dole.
Pan Shaibel říkal, že každou neděli dáte několik partií.
Co děláš v týdnu?
Hraju si v duchu.
V duchu?
Na stropě.
No…
než na to zapomenu…
Přinesl jsem ti…
dárek.
Do toho, otevři to.
Co říkáš?
Moc vám děkuju.
Zahrajeme si ještě?
Šach.
Beth…
táhnu dámou na V4.
Šach.
Blokáda střelcem.
Dáma bere královského pěšce.
Rošáda.
Jezdec bere jezdce.
Za tři tahy mat.
První šach je dámou.
Král ji musí vzít.
Pak šach střelcem na jezdcově pátém poli…
a následuje mat.
Kristepane.
Už musím jít.
Beth, mohl bych…
si tě vyfotit?
Rád bych o tobě řekl šachovému klubu.
Stoupneš si k panu Shaibelovi?
Blíž.
To je ono.
Řekněte dáma!
Dáma.
Devětkrát čtyři?
NEZAPOMEŇ NA DOBRÉ MRAVY!
Nazdar, Marge.
Čau! Pardon, jdu pozdě. Potkala jsem Jean.
Jean, tohle je Ed Reardon. Jak jsem ti o něm říkala.
- Ahoj. - Ahoj.
A tohle je Jack Connors.
- Jean Bassettová z Morrisville. - Jak je, Jean?
- Ahoj. - Posaď se sem.
Děkuju.
Dáš si něco?
Máš jít k paní Deardorffové.
Dobře vychovaná skupinka.
Jejich dobré vychování vidíte hned.
Pan Ganz mi říká, že jsi nadané dítě.
Má neobvyklou žádost.
Chtěl by tě vzít na střední školu. Bylo by to…
- Ve čtvrtek. - Čtvrtek.
Odpoledne.
Tvrdí, že jsi fenomenální šachista.
Chce, aby ses předvedla v šachovém klubu.
Máme tucet členů a paní Deardorffové jsem navrhl,
že bys nás navštívila a zahrála si se všemi současně.
Jakže?
Se všemi zaráz.
Rádi dáváme děvčatům příležitost
podívat se do světa tam venku, kdykoli můžeme, ale…
pustit Elizabeth na místní střední školu mě trochu děsí.
Byl bych všude s ní.
Vyzvedl bych ji a odvezl ji tam i zpět.
A taky by ji mohla doprovodit nějaká mladá dáma.
Předpokládal jsem, že půjdete vy.
Jako můj host.
Ne, já…
Musím se věnovat svým povinnostem.
Tak co třeba Shirley Munsonová,
pokladnice klubu a jedna z mých nejlepších studentek?
Co ty na to, Elizabeth?
Chceš si zahrát šachy na střední?
Ano, ráda bych.
Dobře.
Tak domluveno.
Pan Ganz a… Charlotte?
- Shirley. - Shirley, ano.
Vyzvednou tě, řekněme, ve čtvrtek po obědě?
Perfektní.
Tak zatím.
Elizabeth.
Prý chodíš hrát šachy s naším správcem.
S panem Shaibelem.
Ano, madam.
To se opravdu nedělá, Elizabeth.
Chodila jsi do sklepa?
Ano, madam.
Tak to nepůjde.
Jakkoli tu v Methuenu podporujeme talent,
nemůžeme tě nechat hrát šachy ve sklepě.
Věřím, že máme šachy i ve skříni s hrami.
Řeknu Fergussenovi.
Můžeš jít, Elizabeth.
A na té škole se chovej slušně.
Helen Deardorffová.
- Jedna chybí. - To je vše.
Další.
Teď já, Harmonová.
- A co ty zelené? - Už vám je nedáváme.
Tamhle jsou, hned za vámi.
Vím, kde jsou, Harmonová, ale žádnou ti nedám.
Nový zákon. Děti už žádná sedativa nedostanou.
- To jsou věci. - Harmonová.
„Vzdal se ode mne!
Sbohem mi dej, ať slyším kroky tvé.“
- Cože? - Zmiz.
Dal ti Fergussen nějaké zelené pilulky?
Nějaké navíc?
Ne, zlato, kéž by.
Ale stát po nich teď šlape
kvůli tomu, co s nimi dělali.
Pořád tam jsou.
V té obří dóze.
Fakt jo?
Nevšimla jsem si.
Máš abstinenční příznaky?
Nevím.
Co to je?
Absťák, třeba…
Co já vím, jsi podrážděná?
Jo, jsi.
Dívej se kolem.
V příštích dnech tady uvidíš pěkně nervní sirotky.
Harmonová.
Jsi v pořádku?
- Hraješ královský gambit? - Ne.
Je to můj oblíbenec.
Víš, že šachy jsou starší než dáma?
- Ne. - Asi o 400 let.
Počkej!
Můžu s ní mluvit?
- Jen vteřinu. Popřát jí štěstí. - Jistě, do toho.
Hodně štěstí.
LABORATOŘ
VÍTEJ, BETH HARMONOVÁ
Moc pěkný!
Posaďte se a buďte prosím potichu.
Charles Levy má šachovnici číslo jedna, protože je to náš nejlepší hráč.
Vy ostatní si můžete sednout, kam chcete. Během hry se nebude mluvit.
Teď mám začít?
Na šachovnici číslo jedna.
A pak půjdu k další?
Přesně tak.
Nemůžou zareagovat, dokud nezahájíš všechny partie.
Překvapilo mě, jak špatně hráli.
Všude nechávali opožděné pěšce
a figury nekryté proti dvojitým útokům.
Někteří zkusili hloupé matové útoky.
Ale já je odrazila.
A ten kluk, Charles Levy,
ten měl být nejlepší.
Jeho figurky jsem zablokovala v 15 tazích.
V 6 dalších dostal mat kombinací jezdce a věže.
Pan Ganz řekl, že jsem je všechny porazila za hodinu a 20 minut.
Bylo to fajn.
Nikdy dřív jsem nic nevyhrála.
Měla by ses vrátit.
Zbytek můžete dojíst.
- Jolene. - Ahoj.
Máš ještě ty vitamíny?
Nebuď nezdvořák.
Tohle je Samantha. Právě sem dorazila.
To nemáš ani jeden?
Jak to šlo?
Vedla sis dobře?
- Jo, ale potřebuju… - Nechci o tom slyšet.
Ahoj, Samantho.
Ježíš. Zřekni se ho, ať to všichni slyší.
Nemůžu se ho zřeknout, pane. A ani vy.
Je to můj král a váš také.
Je to syn Boží.
A to je tvá odpověď?
Ano, pane.
Tribune Gallio, nařizujeme,
abys byl okamžitě odveden na cvičiště lučištníků
a popraven za velezradu.
Ne, Diano.
- Ne, k tomu není důvod. - Pane, Marcellus je můj vyvolený.
Chci jít s ním.
Záchod.
Pospěš si.
Odstup! Ty nejsi souzena!
Nejsou proti tobě důkazy!
Pokud vás to potěší, pane, sama je poskytnu.
Zrádce! A spiklenec proti státu!
- Ne, Marcellus ne! - Proto k tobě nepřišel.
Přestaň!
Ale vám v těle koluje místo ušlechtilé krve jed.
Ničíte Řím svou záští a nenávistí.
- Přestaň! Dost! - Vy že máte být caesar?
Přestaň!
Já už jsem si našla jiného krále.
Chci jít se svým mužem…
do jeho království.
U všech bohů přísahám, že půjdeš!
Jděte, oba dva!
Do toho svého království!
Odcházejí do lepšího království.
Odcházejí do lepšího království!
Setkají se se svým králem!
Tak, děvčata.
Pojďme si dát kakao a probrat, co jsme se naučily.
- Elizabeth! - Mami?
Elizabeth!
Překlad titulků: Růžena Svobodová