Oftast när folk säger "det är bäst så", så är det värst så.
Men nu stämmer det, okej?
Strax tillbaka.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Hej, jag heter Alice. Är Paul hemma?
-Beklagar, det passar inte nu. -Hallå, vad händer?
-Vem är hon, Paul? -Jag…
Gå in med Christopher.
-Vad gör du här? -Du hade rätt. Jag hade fel.
-Beth är i bilen, bara så att du vet. -Herregud, nej! Alice!
-Du kan inte bara dyka upp efter fem år! -Jag klarar inte det här längre.
-Hör på, jag fattar. -Det går inte.
-Det känns som om jag sviker henne. -Du kan inte vara här.
-Sätt dig i bilen och åk. Vi pratar sen. -Det går inte.
-Vi kan prata nu. -Nej, inte nu.
-Du skulle inte ha tagit hit henne. -Jag behöver ju din hjälp!
Det är för sent! Åk din väg, snälla.
Mamma?
Vem var det där?
Ett misstag.
Ett avrundningsfel.
Men jag har ett problem jag måste lösa.
Vadå?
Vad jag ska göra med dig.
Är det här stora huset ditt?
Du är inte nån föräldralös. Inte nu längre.
-Har du varit i Lexington hela tiden? -Louisville.
Varför kom du tillbaka hit?
Du verkar inte gilla att svara i telefon.
Mr Shaibel dog.
Han begravs i övermorgon, jag tänkte…
…att vi kunde gå tillsammans.
Tack.
Herregud, Beth.
Jo.
Jag vet.
Jag jobbar som juristassistent.
-Universitetsstudier? -Ja, Kentucky State.
Först gymnastiklärarstudier på stipendium,
men när jag fick veta att universitetet förr hette Högskola för Färgade
ville jag läsa historia.
Och det gjorde mig argare än jag redan var.
-Svårt att föreställa sig. -Så jag bytte huvudämne till statskunskap.
Nu sparar jag till juridikstudier.
Jag vet: Jag, advokat. Men världen är helt körd.
Ska jag förändra den har jag inte tid att lära vita flickor spela badminton.
-Jag ska bli radikal. -Är det verkligen ett yrkesval?
Det blir det.
-Jag tar dem fortfarande. -Du verkar ta mer än piller.
-Jag har inte tagit nåt i dag. -Inte än, i alla fall.
Jag ska till Ryssland vid årsslutet.
-Jag är rädd. -Åk inte, då.
Jag måste.
-Har jag inget att göra dricker jag bara. -Det verkar du göra ändå.
Jag måste sluta med vinet.
Och pillren.
Och städa huset.
-Det låter som en bra start. -Och studera schack åtta timmar om dan.
De vill att jag spelar i San Francisco och deltar i Tonight Show.
-Vilka är "de"? -Schackfederationen.
Jaha.
Men vad jag vill göra är…att dricka.
Var du inte här skulle jag nog dricka vin.
Du låter som Susan Hayward i nån film.
Jag läste om en popkonstnär som köpte en målning av Michelangelo.
När han kom hem tog han fram ett suddgummi och bara suddade ut tavlan.
Kvar var bara en tom sida.
Jag minns hur det chockerade mig.
Jag undrar om jag inte har raderat min egen hjärna.
Vi kan väl låtsas att du inte jämförde dig med Michelangelo här.
Och kolla var du är.
Efter fem minuter här får jag helt klart känslan av att du är på botten av ett hål.
Och du verkar ha grävt det själv. Så mitt råd till dig är att sluta gräva.
Jag har det kanske i blodet.
-Mamma blev galen. -Blev galen eller var det jämt?
Vet inte.
Drack hon eller så?
Nej, aldrig.
Hon är borta.
Sluta grubbla på det, det blir inget bättre av.
Förresten…
…har jag nåt åt dig.
Det var jag.
Jag blev sur på dig för att du adopterades.
-Inte för att jag var en vit skräp-subba? -Hur glömmer man sånt?
Vad tjänar en juristassistent?
Inte nog för att ha råd med den här bilen.
Det var en present från en av delägarna på jobbet.
Jaså?
Han vill gifta sig med mig. Så fort han lämnat sin nuvarande fru.
Låter som ett riktigt kap.
Vit är han också.
Han heter Rick, och han lär mig att spela squash.
Squash?
Ett spel rika vita spelar. Du skulle säkert bli bra på det.
Hela firman är vit, de anställde mig för att hänga med.
I stället för den svarta städerskan ville de ha en städad svart kvinna.
-Med fin stjärt och bra ordförråd. -Och du är så städad.
Under anställningsintervjun använde jag ord som "klandervärd" och "dikotomi".
De reagerade direkt.
Men jag drar så fort jag tagit min examen.
Jag vill ha det du har.
Du har varit den bästa på det du gör så länge
att du inte vet hur det är för oss andra.
Vad säger dina radikala vänner om att du är med en rik vit?
Fan ta dem om de inte tål skämt.
En husvagn?
Oj, du var verkligen en förebild för vitt skräp-flickor överallt, va?
Mammas släkt var rik.
Sen gifte hon sig till mer.
Hur tusan hamnade ni här ute, då?
-Det är invecklat. -Minst sagt.
METHUENS FLICKHEM
Vill du gå in?
Kasta sten genom fönstren?
Ens beslut får konsekvenser.
Inget mer schack.
Ni är här
för att era föräldrar fattade vissa beslut.
Ni måste lära er att fatta andra beslut.
Jag insåg just att jag aldrig mer vill gå in dit.
"Kom till mig, alla ni som är tyngda av bördor; jag skall skänka er vila.
Ta på er mitt ok och lär av mig, som har ett milt och ödmjukt hjärta."
Mrs Deardorff är inte här. Ingen ur personalen är det.
Deardorff föll och bröt höften.
Precis efter att du for. Hon fick gå med käpp sen.
Blev sig aldrig lik.
Fick mig nästan att tro på Gud.
Jag kände inte William Shaibel. Han var visst inte så religiös, men en ensling.
Ingen av dem gråter.
Man har sagt mig att i 23 år…
De ser ut som om de står i kö på banken.
…Methuens flickhem.
Hur är det?
-Han utförde sina sysslor… -Jag skäms.
…tyst och plikttroget.
Han lånade mig tio dollar.
Jolene.
Rektorn för Methuens flickhem, Helen Deardorff, säger
att han älskades av såväl personal som elever.
Att han hade en beundransvärd arbetsmoral.
Jag har ändrat mig.
Kommer strax.
Du borde vara i kapellet, unga dam.
Ja, frun.
UNG FLICKA MED EN STOR DRÖM SCHACKDROTTNINGEN
BETH HARMON I PARIS
KÄRE MR SHAIBEL, DET ÄR SCHACKTURNERING
SCHACKDROTTNINGEN HARMON NY USA-MÄSTARE
BILDTIDNINGEN OM SCHACK
ELIZABETH HARMON MOT BORGOV VEM SKA VINNA I PARIS?
Beth?
Å, gumman…
Tog du på dig lite för mycket nu?
Såja.
Vad vi verkligen skulle uppskatta från dig, Elizabeth, vore ett uttalande.
Uttalande?
Christian Crusade skulle vilja att du klargjorde din ståndpunkt.
Så många i vår värld förblir tysta.
Vilken ståndpunkt menar ni?
Som vi vet är ju spridandet av kommunism också spridandet av ateism.
Jag antar det.
Det finns inget att anta där.
Det är ett rent faktum, ett marxist-leninistiskt faktum.
Guds ord är anatema för Kreml och ateisterna som sitter där.
-Det går väl bra. -Bra.
Och det är ett uttalande om det vi söker.
-Till pressen? -Precis.
Vi har förberett en text här. Var så god.
Jag är schackspelare.
Självklart, men du är också kristen.
Det är jag inte så säker på.
Jag tänker inte säga nåt sånt här.
-Varför inte? -För att det är nonsens.
Christian Crusade har redan investerat en hel del pengar.
Vi betalade för er senaste resa till San Francisco.
Vi var så stolta över er.
Och vi har redan lagt mycket mer på er kommande resa till Sovjet.
Okej.
Visst. Ni får tillbaka alltihop.
Jag hoppas att ni vet vad ni gör.
Nu är det bevisat: Du är tokig.
-Helt jävla galen. -Kanske. Förmodligen.
Men det är gjort och för sent att göra ogjort.
-Är biljetterna betalade? -Nej.
Inget är betalt.
Du vet väl att hotellet måste betalas i förskott?
Jag vet. Jag har 2 000 på banken.
Jag hade haft mer om jag inte skött om huset.
Det lär kosta minst 1 000 till att göra det.
-Jag tänkte… -Jag har inte råd.
Vadå?
-Du har ju pengar. -Jag har inte råd.
-Har du spelat bort allt? -Vad spelar det för roll?
Ring federationen eller UD.
Federationen gillar mig inte. Jag har "inte gjort nog för schack".
Du borde ha varit med i Tonight, Phil Donahue…
Kom igen jag vill inte åka ensam till Sovjet.
-Benny? -Lägg av.
-Vadå? -Först kommer du inte hit
för att du hellre super än är med mig.
Och nu den här skiten? Du kan fan åka ensam!
Det var kanske dumt gjort att betala tillbaka allt.
"Kanske"? Det är ett ord för töntar.
-Benny… -Ring mig inte mer.
Federationens inkomst är från tidningen.
Mer än 400 dollar kan vi inte avvara.
UD, var god dröj.
-Du sa ju att du kunde spela? -Att jag lär mig!
-Kulturfrågor, O'Malley. -Hallå?
Herregud, jag vann!
-3 000 dollar? -Ja, genast.
Jag ska höra mig för. Jag återkommer om en timme.
En timme?!
Tyvärr.
Hemskt ledsen.
Statliga medel kan inte fördelas så snabbt och utan godkännande.
Har ni inte nån kontantkassa, eller nåt?
Jag söker inte medel för att undergräva regimen, utan bara…
…pengar. Till resan.
Jag är verkligen ledsen.
Men vi sänder en man med er. För er säkerhets skull.
Min säkerhet?
-Jag borde inte ha köpt huset. -Eller alla klänningarna.
3 000 är mycket.
Det är dyrt att åka till Moskva.
-Du kan få pengarna av mig. -Va?
-Nej, du sa ju att det är mycket pengar. -Jag har 3 000 och mer, jag har sparat.
-Till juridikstudierna, ju. -Sant.
Och jag får tillbaka dem när du vinner.
-Om jag inte vinner, då? -Det är ändå värt det.
Eller så kan du ge mig den svarta klänningen. Eller den lila.
Jag gillar båda.
Du är…
…som min skyddsängel.
Men, för tusan.
Du, Beth? Dra åt helvete.
Shaibel var inte den ende som följde dig under alla år.
Jag vet hur du förlorade mot Benny Watts i Vegas och sen slog honom i Ohio.
Jag läste tidningarna.
På en gruppresa in till stan la jag mina glasspengar på
en jäkla schacktidning med din fula nuna på.
Ett tag…var jag den enda du hade.
Och ett tag…var du den enda jag hade.
Vi var inte föräldralösa.
Inte så länge vi hade varann. Förstår du mig?
Jag är inte din skyddsängel.
Jag är inte här för att rädda dig.
Jag kan knappt rädda mig själv.
Jag är här för att du behöver mig här.
Så gör man i en familj.
Det är det vi är.
En dag kan jag behöva dig.
Det är tveksamt.
Men man vet aldrig.
Men om jag gör det…
…så kommer du väl?
Kanske.
Varit i Sovjet förut?
Har du?
Nån gång.
Vi har några regler.
Ett: Lämna aldrig hotellet utom med mig.
Två: Öppna bara dörren och svara i telefon om det är jag.
Hur vet jag då att det är du?
Tre: Inget drickande.
Du erbjöd mig just.
Det var ett test.
Säg till om nån rysk spelare försöker tala med er. Särskilt Vasilij Borgov.
Om han sänder minsta signal, skriver en lapp, vill jag genast få veta.
-Hur skulle en signal se ut? -Det kan vara vad som helst.
-Det kan ske under nåt av era partier. -Hur då?
Jag vet inte. Jag spelar inte schack.
Bara håll utkik. Man sa mig att de kan vilja prata.
Prata om vadå?
Vilken del av UD tillhörde du, sa du?
Är det schackdamen?
Hon liknar Ann-Margaret.
Gillar ryssar rödhåriga?
MOSKVA 1968
Helt klart bättre än mitt rum.
Kom ihåg: Stanna alltid på rummet. Lämna inte hotellet annat än med mig.
-Jag hämtar dig i morgon. -Knackar du två snabba, en långsam?
Kul. Välkommen till Sovjet.
Ja.
Det här blir bra.
Som Thomas Huxley sa:
"Schackbrädet är världen,
pjäserna är universums fenomen
och spelets regler är det vi kallar naturlagar.
Och spelaren på andra sidan är dold för oss."
Mina damer och herrar!
Kära kamrater!
En applåd för Elizabeth Harmon, USA!
Tack.
Så vitt de vet spelar inte Harmon på deras nivå.
En som Laev la kanske inte så mycket tid på förberedelser inför partiet.
Elizabeth Harmon är enligt deras mått inte en viktig spelare.
Det enda anmärkningsvärda med henne är hennes kön.
Men inte i Sovjet. Där finns Nona Gaprindasjvili,
den kvinnliga schackvärldsmästaren som aldrig spelat mot män.
Jag gissar att Laev väntat sig en lätt seger
och inte den misshandel på 27 drag Beth Harmon just utdelade.
1968 ÅRS MÄSTARMÖTE
Ja.
Jaså? Okej.
Beth Harmons partier med Hellström och Shapkin blev hårda
och troligen slitsamma för den unga amerikanskan.
Men det fanns en stadighet i hennes öppningsdrag
som hon höll genom mittspelet och tills de båda gav upp.
Hellström tog det ganska hårt och talade inte med Harmon efteråt.
Shapkin var dock väldigt anständig och tog förlusten med grace,
fastän Harmons seger var avgörande och skoningslös.
Vodka?
Nej.
Luchenko är den äldste spelaren här, världsmästare innan Harmon föddes.
Han slog den store Alekhine som barn,
tog remi mot Botvinnik och krossade Bronstein i Havanna.
Han är inte den tiger han en gång var, men är farlig om han tillåts angripa.
Harmon måste vara väldigt försiktig.
-Vann vi eller förlorade vi? -Partiet är uppskjutet.
-Vad betyder det? -Att vi inte spelade klart.
Så…när spelar vi klart?
I morgon.
Men nu behöver vi verkligen sova.
Hon kanske tar med schack.
Han tar också.
Men då tar hon hans torn.
Än sen? Han har h5.
Ja, det är en bra fälla.
Då är hon slut.
-God kväll. -God kväll.
Harmon och Luchenko har använt 90 minuters speltid och han har 35 kvar från i går.
Hon har tre saker emot sig.
Att Luchenko spelar vitt.
Hans ännu ohindrade angrepp… och hans större tidsmarginal.
Det var därför så mycket mer imponerande att hon segrade med 25 minuter kvar.
Utmärkt.
Vilken briljant upphämtning.
Det är med lättnad jag ger mig.
Jag har spelat era partier sen jag var liten och har alltid beundrat er.
Hur gammal sa ni att ni var?
-Jag är tjugo… -Nej, säg det inte.
Det skulle driva en påle genom mitt hjärta.
Jag gick igenom era partier i turneringen här.
Ni är ett underverk, min kära.
Jag kan just ha mött mitt livs bästa schackspelare.
Ni vänjer er.
Tack.
Harmon tycks vara det största som hänt sen Världsungdomsfestivalen 1957.
Somliga har till och med kallat henne ett slags ambassadör.
Nu spelade hon engelsk öppning mot Flento,
en sekvens jag alltid sett som en omvänd siciliansk.
Han är inte hennes like och hon väntade sig nog inte fyra timmars kamp.
Men Flento kämpade emot längs huvuddiagonalerna,
och spelade fyrspringarspel på en nivå som en tid tycktes bortom Harmon.
Men i mittspelet hade hon bytt sig ur läget och tvingade Flento att ge sig.
Resultatet blir att hon helt utmattad kan möta Borgov i morgon.
Du skulle inte ha tagit hit henne.
-Jag behöver din hjälp! -För sent!
Vem var det?
Ett misstag.
Ett avrundningsfel.
Men jag har ett problem jag måste lösa.
Vadå?
Vad jag ska göra med dig.
Mamma?
Blunda.
Elizabeth Harmon spelar bonde till dam fyra.
Borgov spelar bonde till dam fyra.
Harmon spelar bonde till damlöpare fyra.
Damgambit.
Borgov avböjer och spelar bonde till kung fyra.
Jag måste säga att jag finner Borgovs andra drag lätt överraskande.
Normalt spelar han mer stabilt,
men går här emot sin invanda stil och följer en ovanlig linje.
Han måste vinna.
Harmons svar var ett avsteg från Albins motgambit som måste förvåna honom.
Nu kom hon ut i det öppna.
Nu kan de båda kämpa vidare efter eget skön.
Springare till g6.
Fort!
Springare till g6!
Skjut upp.
Miss Harmon!
Paris Match, Time Magazine, The Observer, Reuters, UPI…
Du är större än Monkees.
-Snälla, jag vill bara sova. -Var inte sån.
Tala med dem.
Säg att tiden i Sovjet gör dig glad åt att vara amerikan.
-Miss Harmon! -En fråga!
-Hej, Dick Evans fråm Time. Har du tid? -Det beror på, hamnar jag på omslaget?
Slår du honom?
-Jag har inte missat nåt än. -Inte han heller.
Lärde du dig schack på ett barnhem när du var två?
-Jag var nio. -Så ung! Vem lärde dig?
Han hette Shaibel.
William Shaibel. Han var vaktmästare och vi spelade i källaren.
-Lärde vaktmästaren er att spela schack? -Ja. William Shaibel var en bra spelare.
Han spelade mycket och var riktigt bra. Kan ni lova att trycka det?
-Absolut. Tack. -Javisst.
Tack. Ursäkta, men jag är trött.
Ursäkta, jag kommer från Lexington Herald-Leader.
Våra läsare i Kentucky vill veta om det är sant…att ni är här på egen hand?
-Hur lyckades du få visum så fort? -Tidningen hjälpte mig.
Jag är ju biträdande redaktör nu.
Och så Moskvambassaden.
-Verkligen? -Ja. Man tror väl att jag distraherar dig.
Om de bara visste.
Jag vet att du blev arg på mig.
Och jag ber om ursäkt.
-Jag borde ha sagt som det var. -Nej. Jag ber om ursäkt.
Jag borde ha låtit dig.
Jag ska erkänna att jag var lite…
…förvirrad.
Du är verkligen nåt extra.
Men jag ville verkligen att vi skulle bli vänner.
Och du…typ krossade mitt hjärta.
Jag tycks visst göra så.
Förlåter du mig?
Helt klart.
Jag är din sekond. Hur kan jag hjälpa dig att slå Borgov?
Jo, vad jag behöver är…
…pillren.
Spriten, jag behöver bli dimmig för att vinna.
-Annars kan jag inte visualisera dragen. -Allvarligt?
-Skulle pillren ha fört dig hit? -Det är vad jag är van vid.
Jo, men du har klarat dig bra utan dem. Eller hur?
Jo, jag…
…kastade pillren. Och frågade genast receptionen var man kan skaffa fler.
Jag behöver dem. Eller trodde att jag gjorde det.
Hallå.
Snacka om att sova!
-Vad är klockan? -Det är sent.
Tack.
Jag svarar. Drick ditt kaffe.
Ja. Koppla fram honom.
Är alla där? Här kommer hon.
-Hallå? -Tar han springaren?
-Kör kungstorn och bonde. -Benny?
Tar han löparen gör du likadant, men öppna damlinjen.
-Hur visste du? -Det står i Times.
Hon är sju här, men vi har jobbat i tre timmar.
"Vi"?
Hej, Beth.
Hej, Harry.
-Härligt att höra din röst. -Häng kvar lite.
Hej, Beth!
-Mike här! -Matt!
Vi är så stolta över dig!
Okej, era kräk! Det här samtalet blir skitdyrt.
Hör på, Beth: Du måste öppna linjen.
-Hur gör jag det? -På fyra sätt, beroende på vad han gör.
Och vi har jobbat fram utvägar. Är du med?
Ja, jag är med.
Bra, då börjar vi med hans springare till torn fyra.
Då kör vi kungstornet och bonden, är du med?
-Ja. -Bra, nu kommer Harry.
Nu har du tre möjligheter.
Efter dam till springare tre kan du spela springare till kung sex.
Och spelar han torn till torn fem spelar du bonde till kung tre.
En variant till:
Spelar han torn som tar bonde på kung fem tar du tornet.
Men spelar han torn till torn sju, schack, så spelar du torn till löpare två.
-Harmon! -Harmon!
Benny?
Hon är nästan fem här.
Okej.
Slå honom.
Jäklar.
Han gör inte som han borde.
Remi?
Borgov erbjuder aldrig remi, men nu erbjuder han Harmon det.
Antar hon budet
lämnar hon scenen med oavgjort mot världsmästaren.
Spelar de vidare kan hon i slutspelet befinna sig i en helt annan situation.
Och där är Borgov livsfarlig. Han är berömd för det.
Det är däremot inte Harmon.
Hon är snarare känd för att börja starkt och demoralisera motståndaren.
Så enligt mig bör hon acceptera remi.
Det kommer att ses som en rejäl framgång. Men remi är ju inte vinst.
Det vi vet om Elizabeth Harmon är att hon älskar att vinna.
Det var poängen med hennes sekvens
som började med löparen som tvingade tornet till en mindre hotfull rad.
Frågan är…
…vad hon nu ska göra?
Partiet är ditt.
Ta det.
Hon vann!
Tack.
Bra jobbat, viting.
Bra jobbat.
Presidenten bjuder in dig till Vita huset. Ett bräde ställs upp i Ovala rummet
och så fotas ni när du spöar honom.
Texasfolk spelar mer dam.
Sen är det middag på Russian Chess Club i Georgetown.
Många kända dissidenter är med där, så vi har förberett samtalsämnen.
Det är stort. Att slå ryssen i hans eget spel.
Kan du stanna bilen, tack?
Jag vill gå.
Till flygplatsen?
Du missar planet!
Harmon?
Liza Harmon?
Harmon!
Det är Liza Harmon!
Liza!
Då spelar vi.
TILL MINNE AV IEPE RUBINGH 1974 - 2020
Undertexter: Henrik Brandendorff