V minulých dílech jste viděli…
-Chci, abys mě chtěl. -Já tě vážně chci.
Nebyla jsem v Cousins.
Byl jsem pro tebe jen rozptýlení, zatímco jsi čekala na Conrada.
Nebyli jsme spolu.
Tak já to řeknu.
Že je konec?
A Susannah byla mrtvá.
Oproti loňskému létu je to jiné.
Jere, přijdeme o tenhle dům.
-Teď patří tetě Julii. -Susannině sestře?
Já rozhoduji, co bude s domem. Rozhodla jsem se ho prodat.
Dům je to poslední, co nás drží pohromadě.
Susannah se mi nevrátí,
ale nemůžu přijít i o Jeremiaha a Conrada.
Nech to Belly vyřešit.
Má kvůli klukům strašný výčitky. Ví, že to podělala.
-Jedu do Cousins. -Pojedu s tebou.
Překvapení!
Je to jiné, než kdyby tu Susannah byla.
Panebože!
Ale asi by to schválila. Připadá mi to docela kouzelné.
Dáš mi někdy druhou šanci?
Myslím, že to nezvládnu, když změníš názor jako minule.
Mezi mnou a Conradem nic nezbylo.
Mezi tebou a Conradem vždycky něco bude.
Proč jsi to všechno zahodil?
Myslela jsem, že se milujeme.
Milovali jsme se.
Nemůžeš je o tenhle dům připravit, Adame.
Udělej pro ni tuhle poslední věc.
Tak dobře.
Díky, tati.
Tenhle dům už něco viděl.
Líbíš se mi. I když jsi byla jen otravná kámoška mé sestry.
Nechci se mezi vás dva míchat.
Jsme přátelé.
Takže tě propouštím, Conrade Fishere. Vytěsním tě ze svého srdce.
Jeremy.
Chci tebe.
LÉTO, KDY JSEM ZKRÁSNĚLA
Celý rok jsem čekávala na léto.
Na kouzelné měsíce mezi červnem a srpnem.
Ale ten rok jsem se měla na podzim na co těšit.
Na vysokou.
Jsi nervózní, Bean?
Ne.
-Proč? Měla bych? -Rozhodně.
Nepomáháš, Stevene.
Já jsem nervózní.
Proč to říkáš, tati?
FINCHOVA UNIVERZITA
VÍTÁME STUDENTY PRVNÍHO ROČNÍKU
Tak jo.
Taylor!
Zavolej mi.
Máma prý na univerzitě našla toho pravého.
Ale já měla štěstí, protože už jsem ho měla.
Ahoj!
Měla jsem pocit, že to tak bylo vždycky.
Všem jsem řekla, že jsem šla na Finchovu, protože je to dobrá škola.
Bylo tam všechno, co jsem chtěla. To byla pravda.
Ale hlavně jsem chtěla být s ním.
Chtěla jsem ho pořád, ne jen přes léto.
Moc jsi mi chyběla.
Ty mně ještě víc.
Viděli jste se minulý týden.
Ahoj! Ahoj, Laur.
Pane Conkline.
-Ahoj, Jeremy. -Ahoj.
-Jaká byla cesta? -Dobrá.
Lucindo! Sluší ti to.
Stevene! Zlato, chybíš mi!
Ozvi se!
Určitě, slibuju.
Tay!
-Vezmeš to? -Jo.
Prima.
Čas běží, lidi.
Tak jo. Vypadá překvapivě v pohodě.
Včera jsem přes zeď slyšela, jak brečí.
Takže asi ne tak v pohodě.
Za týden budou zase spolu.
-Pane Conkline, potřebujete pomoct? -Ano.
-Promiň. -Omlouvám se.
Stevene, nech toho.
A máš to.
Pitomče.
S dovolením.
Super, dorazilas před spolubydlící.
Takže dostaneš lepší postel.
-Máš to? -Jo.
Už to bude. Pojď.
A je to.
Divím se, že nebydlíš s Taylor.
Proč? Aby z ní vysála duši?
Řekly jsme si, že takhle si najdeme vlastní život,
svoje kamarády.
To je od vás velmi dospělé. Jsem na vás hrdá.
-Díky. -Děti vyrostly.
Tati, proč… Nemusíš nic říkat.
Pojď, Steve, jdeme pro další věci.
-Ne. -Jo, to zvládneme.
No tak, zapoj ty svaly.
Pane Conkline, zůstaňte, jestli chcete.
-V pohodě. -To zvládnu.
Neubliž si.
Bude to divný, být doma úplně sama?
Nejspíš jo.
Možná bych měla začít poslouchat podcasty.
Mami, to ne.
Nemůžeš si najít koníčka nebo kamaráda?
Jako bych neměla žádný život.
Taky že nemáš.
Proto se nám pořád pleteš do života.
Volala jsem si s Conradem a přišla za ním nějaká dívka.
Jmenovala se Agnes?
Nevím. Ale zdá se, že se mu vede dobře.
Asi jo.
Jděte s tím někam!
Něco pro tebe mám.
-No ne, to je… -První ročník.
Na vysoké jsem potkala Beck.
Ale taky jsme našli sami sebe. To bych ti taky přála.
Jo, to chci taky.
Tak jo.
-Tak. -Víš, mám Jeremyho ráda,
ale musím to říct.
Prosím, neomezuj se.
K vysoké patří poznávat nové lidi, zkoušet nové věci.
Dopřej si tu zkušenost.
Dej si možnost objevit všechny možné verze sebe. Dobře?
Tak jo. Slibuju.
-Mám tě ráda. -Já tebe taky.
A teď jsme tady, o tři roky později.
Známe se celý život
a svým způsobem to je pořád jako velké překvapení.
A na druhou stranu se to zdá nevyhnutelné.
Můj přítel, můj Jeremiah.
Čím dál víc tomu rozumím.
Takhle to má být. On je ten pravý.
Pro mě.
Na co myslíš?
Že se mi nechce oblíct se a jít na přednášku.
Nejsem připravená na to, že tenhle rok skončí.
Odkdy se Belly Conklinová netěší na léto?
Od té doby, co budeš končit školu.
Brzo už tohle nebudeme moct dělat.
Budeme to dělat po zbytek života.
Jo, ale víš, jak to myslím.
Bude divný být tady příští rok bez tebe.
Nikdy nebudeš beze mě.
Do Bostonu je to odsud jen hodinu.
A předtím budeme celé léto spolu v Cousins.
Jo.
Fakt bys radši nešel na stáž u táty?
Strávit léto nudnýma financema s tátou,
nebo se svou nejmilejší
na nejmilejším místě?
Vím, co chci.
Tak jo.
Ne… Ještě pět minut.
Ještě pět minut.
Počkej.
Sakra, to je máma.
-Kde mám tričko? -Nevím.
Ahoj, mami.
Ahoj. Je tam Jeremiah?
Ahoj, Laur.
Ahoj, Jeremy.
Už jste s Conradem začali psát ten proslov na tu slavnost?
Ne tak úplně.
Jeremy, půlka Cousins přijde na otevření Susanniny zahrady.
Já vím, ale Conrad…
-…měl moc práce. -Aha.
Dobře, zatlačím na něj.
-Samozřejmě něžně. -Díky.
Mami, musím na přednášku.
Dobře, mějte se.
Měj se!
Doprovodím tě. Musím pro oblečení na promoci…
Tak si pospěš. Ať kvůli tobě zase nepřijdu pozdě.
Pokud si dobře vzpomínám,
tys mi napsala, že se mám stavit a postarat se o tebe.
A postaral ses o mě.
Tak jdeme, kámo.
Kámo? Já ti ukážu!
Conrade, v neděli máme zápas. Potřebujeme rozehrávače.
Pošli mi zprávu.
Těším se na proslov! Nashle v Cousins!
-Ahoj, pojď dál. -Díky.
Připomeň mi, jak dlouho
-jsi tam nebyl? -Už nějakou dobu.
Možná bych se tam neměl vracet.
To je normální.
Asi cítíš velký tlak, aby všechno vyšlo dokonale.
Jo, samozřejmě.
Ale vím, že to nemůžu ovládat.
Jo, mám problémy s tátou,
ale s Jeremym jsme v pohodě. Takže… O to nejde.
Tak o co jde?
Já nevím.
Něco zkusíme.
Nebudeme se soustředit na to, co by nemuselo vyjít,
ale projdeme si ten den, jak by ideálně vypadal.
-Tak jo. -Dobře.
Zhluboka se nadechni.
Popiš mi nejlepší verzi toho dne.
Všichni spolu vycházejí a… Nevím.
To nic. V pořádku.
Vezmeme to krok za krokem.
Přiletíš do Bostonu.
Co potom?
-Přistaneme načas. -Jo.
Žádné zpoždění.
A žádný provoz.
Plachtím po dálnici.
V rekordním čase.
Vidím ceduli „Pláž Cousins“ a cítím se jako doma.
Přijedu na parkoviště a všichni už tam jsou.
Dobře, pokračuj.
Proneseme s Jeremym proslov
a dokonale uctíme naši mámu.
A co vidíš?
Je tam celé město.
Všichni, kdo ji měli rádi.
Dokonce i táta vypadá hrdě.
Laurel se směje a zároveň pláče.
Steven je vedle ní a dívá se na nás, jako že to zvládneme.
A vedle něj…
Je tam spousta lidí, co měli mámu rádi.
-To je všechno? -Jo.
Tak ten den vypadá.
-Ahoj, Belly. -Ahoj.
Ahoj.
Pořád ti to schází?
Ne.
Občas mě napadne, co kdybych…
…po tom míči neskočila a nezranila si koleno.
Je divný, jak jedno rozhodnutí ovlivní celou tvou budoucnost.
Bez toho bys neobjevila sportovní psychologii.
Nejspíš jo, jen by mi to trvalo déle.
Belly, Jeremy! Jak je?
Ahoj.
-Jak se máš? -Ahoj, Redbirde.
-Jsi připravený na zítřek? -Jo.
Musíme Delty na hrách rozdrtit.
-Rozdrtíme je. -Rozdrtíme.
-Rozdrtíme je. -Rozdrtíme. Pojď si zahrát.
Promiň, jdu si pro oblečení na promoci.
-Tak jo, zatím. -Měj se.
-Nazdar. Měj se! -Ahoj.
Pozítří můžeš přestat předstírat, že tě neštvou mí spolubydlící.
Nemůžu se dočkat.
Dělám si srandu, neštvou mě…
…tak moc.
Sejdeme se v jídelně?
Nemůžu. Učím se s Taylor a Anikou.
Ale pak přijdu, slibuju.
Dobře.
-Čau. -Čau, Belly.
Conkline, domluv hovor se zakládajícími partnery v Paisley.
Proč? Mají mizerný zisky. A vidělas jejich výdaje?
Připomeň mi,
kdo z nás je stálý zaměstnanec a kdo jen lepší stážista?
Jsem tu šest měsíců, Denise, takže…
Já vím. Promoval jsi na Princetonu v předstihu s vyznamenáním.
Zase mi to zopakuj, jako bych neměla nic na práci.
Ta analýza Nectaru byla dobrá, Stevene.
Jo, děkuju.
Je to zajímavá pozice. Minimální riziko. Ale je ještě brzy.
Naprosto souhlasím. Dobrá práce.
Jen tak dál. Lidi si všímají.
Dobře předstíráš, že na tuhle práci nekašleš.
-Nekašlu na ni. -Jo, ale nemiluješ ji.
Kdo miluje svou práci?
Já.
Aha. Máš nezdravý vztah k práci.
-Tak jo. -Práce je jen práce.
City tu nemají místo.
Je smutný, jak dnešní mládeži chybí vášeň.
Dnešní mlá… Jsi o dva roky starší než já.
O tři. A jsem tvá nadřízená.
Přijdeš po práci na drink?
Počkej. Hnědý alkohol s hochy z financí?
Zní to lákavě.
Ale už mám nějaké závazky.
Vášeň, Conkline. Prospěje ti.
Jo, to je ono.
Nemůžeš si na to někoho najmout?
Miluješ moje nohy, úchyle.
Ne, miluju…
…tvůj pupík.
Nečuchej mi k pupíku!
Promiň, nemůžu si pomoct.
-Sakra. -Taylor!
To je moje sestra?
Sakra…
Ahoj. Jak se máš?
Přišlas dřív? Zdá se mi, žes přišla dřív.
Ne, přišla jsem včas.
Chceš se učit se mnou a Anikou, nebo teď… něco máš?
Ne, jen jsem…
…si trochu zdřímla.
Obléknu se a přijdu za vámi do knihovny.
Tak jo.
Víš, že nevykecám, že tam máš přítele.
Co? Není tady.
Jen řekni Davisovi, že jsem ráda, že už nenosí ty šedivé tepláky.
-Je v nich všechno vidět. -Nejsou Davisovy. Jsou moje.
Pánský hadry frčí.
Jasně. Tak jo.
Sejdeme se v knihovně. Čau, Davisi!
Kde je ten tvůj krasavec? V Uniqlo mají výprodej?
Prosím tě! Je pátek večer. Asi to mezi vámi není tak vážné.
Jo, chce strávit léto v New Yorku,
protože tam budu na stáži a on beze mě nemůže vydržet.
Ale jasně, není to vážný.
Jasně. Nedokáže si ani obléknout kalhoty se zipem,
ale určitě si v létě v New Yorku poradí.
Když to říkáš.
Nepředstírej, že žárlíš.
Nežár…
Nepředstíráš, nebo nežárlíš?
Obojí.
Ani jedno.
Já nevím.
Ty… mě mateš.
Matu tě?
Jo. Proč?
Chceš, abych žárlil?
Ne.
Chci tě přesně takhle.
Žádné drama.
Žádné závazky.
Jedině tak to funguje.
Tak jo, musím se učit.
Co je?
Nic.
Cítím, jak se na mě díváš.
Jen přemýšlím.
Panebože!
-Co je? -Co?
Pojedu na studijní pobyt!
Nekecej! Fakt?
Někdo prý vypadl. Takže…
Belly, podzimní semestr v Paříži? Ty jo!
Já nevím. Zvykla jsem si na to, že zůstanu tady.
Už jsem se zapsala na semináře a…
Chtěly jsme si pronajmout byt.
Nedělej si s tím starost.
Nastěhuju se do Pine Street se Shani a Rachel.
Ale taky mi uteče látka z posledního ročníku.
Komu na tom záleží?
To probereš s Jeremym tenhle týden.
Mluvíme o Paříži. Víš, že mluvíme o Paříži?
Fakt. Pojedeš tam.
A já přijedu na návštěvu.
Já taky. Chci jít do Chanelu na Rue Camben.
Cambon.
Já se tak těším! Pojedu do Paříže!
-Jedeš do Paříže. -Jo.
Jeremy, tomu neuvěříš, ale…
Co se děje? Jsi nemocný?
Nejsem nemocný. Jen jsem idiot a nebudu promovat.
Nebudeš promovat? Jak to?
Šel jsem si pro oblečení a moje jméno nebylo na seznamu.
To bude nějaká chyba.
Ne. Ukázalo se, že jsem měl chodit na další semináře,
když jsem změnil hlavní předmět.
Ty, na které jsem chodil, se nepočítají.
Sakra. To je mi fakt líto.
Jsem v posledním ročníku a budu chodit na prvácký semináře.
Je to trapný.
Není na tom nic trapnýho.
Pojď sem.
Aspoň spolu strávíme víc času.
Jo.
Co jsi mi to chtěla říct?
Dnes jsem překvapila Taylor a Davise…
…po souloži.
Neviděla jsem ho, jen jeho kalhoty.
Taylor byla celá nabroušená…
Panebože, já vím, čí jsou to kalhoty.
Stevenovy!
Pitomý značkový kalhoty.
Posledně se v nich naparoval před zrcadlem.
-Zase to spolu dělají. -Nemám sílu na to, abych byl překvapený.
Ale Taylor teď má Davise a Steven má Miu.
Předtím nepodváděli.
Nechce se mi rozebírat jejich vztah.
Jo, promiň. Tak jo.
Zajdeme si na půlnoční vafle?
Ne, jen chci být tady s tebou. Můžeme se jen tulit?
Jo.
Nikam nejdu.
Miluju tě, Belly.
Taky tě miluju.
-Ty jsi pořád tady? -Jo.
Čekal jsem, až odejdou tvoje spolubydlící, ale pak
pořád přicházeli další lidi.
Bylo tam hodně křiku.
Pak jsem usnul.
Hrály Osadníky z Catanu.
Teď jsou všechny v baru. Můžeš v klidu vyklouznout.
Tak jo.
Nebo bych mohl zůstat přes noc.
Nepřespáváme u sebe.
Jo, máš pravdu.
Tak nebudeme spát.
-Tady jsi. -Ahoj, Agnes.
Učíš se? Víš, že semestr skončil?
Čtu si studii dr. Namazyové o kritické péči z minulého jara.
Chci být připravený. Jsme v posledním kole.
Nevím, jestli je to tebou, nebo mnou…
Jo, pokud jde o to…
Víš, kdo to dostal?
Ano.
Já.
-Ty jo! -Jo.
-Blahopřeju. -Děkuju.
-Zasloužíš si to. -Díky.
A ty.
-Máme to oba. -To bylo hnusný.
-Fakt hnusný. Blahopřeju. -Promiň. Musela jsem. Blahopřeju.
Zapijeme to zítra?
-Jasně. -Určitě.
A přesunuli začátek na tenhle týden.
Na tenhle týden? Tak jo.
Super.
-Co je? -Myslíš…
Dala by mi dr. Namazyová pár dní volna, kdybych si řekl?
Co to říkáš? Dělali jsme na tom celé měsíce.
Ne, já vím.
Jen mám takovou rodinnou akci.
Můžeš se zeptat.
Namazyová je známá tím, že lidi vyhazuje první den,
ale proč ji nenaštvat, ještě než začneš?
Ne. Ta práce je pro mě na prvním místě.
Ukaž mi to.
Dobře.
Dobré ráno.
Taštičku?
Kafe.
Tys šel do kuchyně?
-Jo. -Viděl tě někdo?
Myslím, že ne. Je tady podivně prázdno.
Jo?
Do pytle!
Kolik je hodin?
Nevím. Deset, čtvrt na jedenáct?
-Měla jsem vstát před hodinou. -Klídek, je sobota.
Jo, poslední sobota před závěrečkama!
Jako bych nevěděl, o čem mluvíš.
Závěrečný šílenství, ne? Dělá to sesterstvo.
Dělám to každej rok.
Je to jako olympiáda, ale s chlastáním.
Nevím, jestli někdy skousnu Taylor Jewel ze sesterstva.
Jeremyho chápu.
Ten se pro bratrstvo narodil. Podívej se na něj. Ale ty…
Jsem v sesterstvu, abych si vytvořila konexe.
Je to stejný jako ten tvůj princetonskej klub.
Osobní útok. Uklidni se.
To je Mia?
Jo.
Hezký.
Měl bych jít.
Tak běž.
-Zopakujeme si to večer? -Dvakrát za sebou? Ne.
Stačí, žes tu přespal.
No tak.
Musím jít.
Ne, pojď sem.
Měj se, Taylor.
-Conrade, konečně. -Ahoj, Laur.
Promiň, měl jsem práci.
O tom jsem s tebou chtěl mluvit.
Dostal jsem tu letní práci na klinice, jak jsem ti říkal.
To je skvělé!
Jo. Ale začíná hned.
Nevím, jestli mi dají volno.
To by znamenalo…
Ta slavnost.
Nevadí, jestli nemůžeš. Opravdu.
-Nechci nikoho zklamat. -Nezklameš.
Všichni víme, jak moc o to stojíš.
Máma by na tebe byla hrdá. Doufám, že to víš.
Díky, Laur.
Ale Jeremy si myslí, že to uděláte společně.
Jestli myslíš, že to nedopadne, měl bys mu dát vědět.
Jasně, zavolám mu.
Dobře.
VÍTEJTE NA ZÁVĚREČNÝCH ZÁVODECH
Jedem!
Jo!
-Jdeme. -Delta, brácho.
-Připraven? -Jo.
Pojď sem.
-Prosím tě, ne. -Jen trochu. No tak.
Prima.
Hlavu vzhůru.
Celý týden ses na to těšil.
Mám pocit, že na mě zírají.
Cítím se jako vůl, co neodpromuje, kdy by měl.
Odpromuješ. Jen o semestr později.
Hele, slunce svítí a klouzačka klouže.
To máš rád, a kozičky a břišáky.
Znáš mě až moc dobře.
Tak jo. Dáme si třínohej závod?
V tom jsi šampion!
-Máš pravdu. -Bude to skvělý.
Poběžíš se mnou?
-Taylor! -Jo?
-Ať se přidá. -Přidej se.
-Nejsem v sesterstvu. -Jako předsedkyně
ti uděluji čestné členství v Tri-Phi.
Davisi, podáš mi tričko?
Jasně, zlato.
Cítíš se dnes jako vítěz, Davisi?
S Taylor po boku vždycky.
To je blbý, že musíš odchodit ještě semestr.
Jo, je to na hovno.
Ale aspoň budu další semestr se svou holkou.
-Počkej, a co… -Pojďte!
-Jdeme na to! -To bylo dobrý.
-Tak jdeme. -Pojď.
Dobře.
Jdeme!
Musíš se hýbat.
Dobrý.
Vstávej! Poběž!
Jo, dobrý.
Pravá ruka, zelená.
Dobrý.
Jeremy, volá ti Conrad.
Můžeš to vzít? Ať chvíli počká.
Jasně.
Haló?
Belly?
-Ahoj. -Ahoj.
Je tam Jeremy?
Teď zrovna nemůže. Počkej…
Ne, to nic. Vážně.
Zavolám mu později. Tak zatím!
Tak jo.
Čau!
Hádej, kdo studoval minulý semestr v Paříži.
-Belly zjistila, že… -Můžeme si promluvit?
-O samotě? -Jasně, jdu si zahrát.
Prima.
Ještě jsem se ohledně Paříže nerozhodla.
-Zatím to nikomu neříkej. -Panebože, já to věděla.
-Nemůžeš vzdát Paříž. -Nevzdávám to. Jen…
Na začátku
jsem myslela, že Jeremy odpromuje a budu tady sama…
No to fakt dík.
Pořád jsi v sesterstvu nebo s Davisem.
A ty jsi pořád s Jeremym, tak co.
Ty bys mi to dala sežrat,
kdybych ti řekla, že v létě nebudu v New Yorku,
abych tady mohla hulit s Davisem.
Já vím, ale…
Je to Paříž. Jeremy je bohatej.
Může za tebou lítat.
A já přiletím aspoň jednou.
Už si plánuju pařížské oblečení.
-Tak jo. -Jo?
-Budu o tom přemýšlet. -Nepřemýšlej, prostě jeď.
Ne, rozmyslím si to.
-Svítí červená, dobře vypadáš… -…vypadáš…
-Pojď sem, jak se jmenuješ? -…jak se jmenuješ?
Řekni, odkud jsi. Co děláš, co máš ráda.
Budu vyzvídat.
-Řekni odkud máš. -Řekni…
Tu pěknou hlavičku
-na pěkným tělíčku. -na pěkným tělíčku.
Mohli bysme si trochu užít.
Můžem na to jít rychle, pomalu.
-Jak jenom chceš. -…chceš.
Sakra, zavolal jsi bráchovi?
Ne, nezavolal. Zavolám mu po večeři.
Musím s ním mluvit o tom proslovu.
A chci ho přesvědčit, aby přijel do Cousins na Den nezávislosti.
Na Vánoce se na mě vykašlal s lyžováním. Dluží mi to.
Sakra. Poslal jsem tátovi zprávu o té škole.
Nejspíš je naštvanej.
Zprávu?
Já vím.
To nic, v pohodě.
Seřve tě a pak se s tím vyrovná.
Jo.
Ahoj, tati. Hele,
to s tou promocí tě asi moc nepotěšilo, ale…
Nepotěšilo, Jeremy? Ne, fakt nepotěšilo.
Tati, uklidni se. Zas o tolik nejde.
-Jen to bude… -Mám se uklidnit?
-Opravdu jsi to řekl? -Prostě jsem udělal chybu.
-Mrzí mě to. -Nepřiznáš chybu.
A teď mám zaplatit dvacet tisíc školného.
-Vrátím ti to. -Jak?
Vezmeš si směny navíc jako plavčík v klubu?
Tati, to není fér.
Myslíš, že tvému bratrovi by se něco takového stalo?
Ne, víme, že Conrad je dokonalý.
-Chovej se dospěle. -Choval jsem se jako dospělej.
Choval jsem se jako dospělej, jasný?
Promiň, že se chci na škole bavit.
Je ti 21. Jasný?
Vítej ve skutečným světě, kde nejde jen o zábavu.
Tak jo, ráno pošlu škole peníze.
Ale vrátíš mi to.
Kéž bys to neslyšela.
Nedělej si starosti.
Na večeři teď nemůžu.
Jo, jasně.
Zavolám Stevenovi, že nepřijdeme.
Ne, ty bys měla jít. Jen…
Potřebuju chvíli přemýšlet o samotě.
Dobře.
Tak jo. Pojedu se Stevenem a sejdeme se na večírku?
Do pytle. Jasně, ten večírek.
Miluju tě.
Já tebe taky.
Tak jo.
Uvidíme se pak?
Choval se jako vůl. Věřil bys, že je srovnával?
Ne…
Hele, víš, že mám Jeremyho rád.
Ale Adam musí zaplatit za další semestr,
protože Jeremy si nepřečetl e-mail.
Taky bych se naštval.
Co? Nedívej se na mě tak.
Víš, že Jeremy to často nezvládá. Taky tě to štve.
-Ale ne. -Prosím tě.
A co Cabo?
Řekl ti, že tam jede až na poslední chvíli.
-Rozešli jste se kvůli tomu. -Ne.
Nerozešli. Pohádali jsme se.
-Jen pohádali. -Jasně.
Štvou mě občas maličkosti? Jasně.
Jako jeho sezónní alergie
a to, že všude nechává posmrkané kapesníčky.
A přála bych si, aby tolik nehulil?
Jo. Ale na tom vlastně nezáleží.
Protože jsme spolu prodělali vážný věci.
Bez urážky, ale ty prostě nevíš, jaké to je s někým opravdu být.
Jsem s Miou.
Viděla jsem tvoje kalhoty, pako.
-Co se ti na nich nelíbí? -Ne. Viděla jsem je…
Viděla jsem je v pokoji u Taylor.
Vím, že spolu zas něco máte.
A nesnaž se lhát, vůbec ti to nejde.
To není pravda. Já…
Tak jo, dobře.
Jo, byly to moje kalhoty.
Když jste se naposledy rozešli,
musela jsem jí slíbit, že kdyby se k tobě chtěla vrátit,
mám ji dát zavřít do blázince.
-A tys mi řekl… -Pamatuju si to.
Pamatuju.
Neplánovali jsme to.
Prostě se to stalo.
Jak?
Potkali jsme se v New Yorku,
když dělala pohovor na stáž.
To bylo před dvěma měsíci. Celou tu dobu Miu podvádíš?
Jo.
A cítím se jako hajzl.
Když jsme předtím s Taylor spolu spali, nikdy jsme nikoho neměli.
A Mia je skvělá. Moc skvělá.
Opravdu. Jen prostě není…
Taylor?
Tak co budete dělat?
Já nevím.
Ale něco to určitě znamená. Ne?
Že se k sobě pořád vracíme. Jako by to nikdy neskončilo.
A jak to vidí Taylor?
Ještě jsem neměl odvahu se jí zeptat.
Víš, že nemůžeš Miu pořád takhle vodit za nos,
-ať to bude s Taylor, jak chce. -Já vím.
Máš pravdu.
-Díky. -Tak jo.
Můžeme se vrátit k tobě a Jeremymu
a proč tě to tak bere?
Dostala jsem studijní pobyt v Paříži.
Cože? Belly, to je…
Počkej. To je úžasný. Blahopřeju.
Co je? Jeremy nechce, abys jela?
Ještě o tom neví.
-Ty jsi pokrytec! Jo! -Ne…
-Mě obviňuješ, a neřekneš mu to. -Ne! Mám pocit…
Mám pocit, jako bych ho opouštěla.
Takže se vzdáš svého snu o Paříži?
Ne! Ale přísahala jsem, ten rok, co se to stalo se Susannou,
že tu pro něj vždycky budu.
Tak jo. Jasně.
Ale opakovat semestr není totéž jako ztratit Susannu.
Ne?
A když mu neřekneš o Paříži,
nedáváš mu příležitost, aby se s tím vyrovnal.
Aby ukázal, co zvládne.
Jsi skoro stejná jako Adam.
To bylo trochu moc.
Jo, proto mě máš.
-Nedotýkej se mě. -Běda, kdybych projevil trochu citu.
Ahoj. Promiň, že jsem ti zapomněl zavolat.
V pohodě. Jen jsem ti volal
kvůli té mámině věci a tomu proslovu.
Jo, jasně.
Hele, teď na tom nemůžu dělat…
Mohl bys to napsat sám?
Stejně to asi zvládneš líp než já.
Co se děje?
Změnili mi požadavky na dokončení studia.
Takže tu budu trčet ještě semestr
a táta mi to dává strašně sežrat. To je fuk.
-To je blbý. To mě mrzí. -Jo.
Zas tak o moc nejde.
Hodně lidí potřebuje semestr navíc.
Lidi jako ty ne.
To mi řekl dost jasně.
Kašli na něj. Víš, jakej je.
Jen bych nechtěl snášet jeho kecy na té slavnosti.
Chci myslet na mámu
a ne na to, jak moc ho chci praštit.
Věř mi,
můžeš udělat obojí zároveň.
Jo.
Chybíš mi.
Mám pocit, že Díkůvzdání bylo už strašně dávno.
Počkáš chvíli?
Volá mi Redbird.
Hele, prostě to vezmi.
Promluvíme si později.
Tak jo, dobře.
-Měj se. -Zatím.
-Mami? -Ahoj!
Co děláš? Kam se chystáš?
Jdu na akci k Davisovi.
Proč jsi v sobotu večer doma? Co se děje?
-Nic. -Kde je Scott?
Přísahám, jestli tě ten chlap zase podrazí, osobně ho…
Přestaň. Nic se neděje, šel k Rudymu.
Tak jo.
Měla by sis udělat tmavý stíny. To ti strašně sluší.
Mami, to je tak trochu… starý.
Jsi na mě tak zlá.
To je Stevenova mikina?
Nevyhodilas ji, když jste se naposled rozešli?
Je měkká.
Ale ne! Vy jste zase spolu, viď?
Cože? Ne. Co to povídáš?
Myslela jsem, že chodí… Panebože, jak se jmenuje? Gia.
Mia.
Zlato, řekni, že nejsi jen bokovka.
Nepřeháněj. O nic nejde.
Dobře, ale pamatuj si,
když se jednou ponížíš, nahoru už se nedostaneš.
A pak jsi prostě jen rajda.
Prosím? Kdo to říká?
-Snažím se ti pomoct. -Tak nepomáhej.
A nech si svoje předpotopní rady pro sebe.
Podle tvé definice jsme se Stevenem oba rajdy.
Neříkám, že jsi rajda. Jen že tak se chovají rajdy.
-Mami, musím končit. -Počkej…
Co tady děláš, troubo?
Odvezl jsem Belly po večeři domů.
-Řekla jsem ti, že něco mám. -Já vím.
Jen jsem tě chtěl vidět.
Tak se dívej. Spokojenej?
Teď jsi spokojenej?
-Ahoj. -Ahoj, krasavice.
Přinesla jsem ti tvé oblíbené
grátis tyčinky s omáčkou.
Jsi na mě tak hodná.
Promiň, že jsem nešel. Co mi uteklo?
Vlastně jsme mluvili o tom,
co se děje se mnou.
A co se s tebou děje? Pojď sem, sedni si.
Pamatuješ, jak jsem čekala na ten studijní pobyt?
Jo, v Paříži.
Jo. Právě mi napsali, že jsem se tam dostala.
Cože? Kdy?
Včera.
Chtěla jsem ti to říct, ale…
Pak jsem to podělal s tou promocí.
-Jen jsem to na tebe nechtěla hodit… -Hele…
To je úžasný.
Moc jsi to chtěla. Měli bysme to oslavit.
Jo, ale ani nevím, jestli pojedu.
Co kdybych radši zůstala tady s tebou?
-To bys byla blbá. -Jeremy!
Víš, že jsem ti to přál.
Celý den přemýšlím o tom,
že tě tu nechci nechat samotného,
ale možná jen nechci být sama.
Paříž je daleko a nikoho tam nebudu znát.
Co když mě to bude štvát?
Tak jo.
Co když to budeš zbožňovat?
No tak!
Bude se mi stýskat? Strašně.
Ale Paříž je tvůj sen.
Chci, aby se ti všechny sny splnily, zasloužíš si to.
Přijedu za tebou? To si piš!
Budeme pít víno, jíst bifteky
a ochutnáš se mnou šneky.
-Budeš do nich blázen. -Ne.
Do šneků nikdy blázen nebudu.
Jsem blázen do tebe.
Takže pojedeš?
-Pojedu! -Jo!
Jo!
Nevynecháme to a nepůjdeme ke mně?
Tak snadno se z toho nevykroutíš. Pojď.
Tak jo.
-No tak, pojď, krasavice. -Dobře.
-Prosím. -Díky.
-Oslavíme to. Naskoč si! -Tak jo.
Rozjedeme to!
-No hele! -Nevím, jestli je to…
Ahoj. Blahopřeju k druhému místu.
Díky.
-Já jsem Belly. -Já vím. Já jsem Lacie Baroneová.
-Pojď, Belly. -Jo.
-Ahoj, Jeremy. -Ahoj, Lacie.
Míň mluvení, víc slavení!
-Pojď. -Co slavíme?
Pojedu na studijní pobyt do Paříže.
Jasně! Měla jsem se tam skvěle.
Hned u kolejí je úžasná pekárnička.
Jo? Jak se jmenuje?
Pojď, napijeme se.
Jdeme.
Že jo?
Miluju tě
A potřebuju tě
Belly, miluju tě
Fakt
Nikdy se nenech ostříhat.
Vypadala bych jako čarodějka.
Tak se mi líbíš.
Tak jo, nechám si je růst, když přestaneš vyhrožovat plnovousem.
Líbíš se mi hladkej.
Na světovládu!
A samozřejmě na medicínu.
Můžeš radost aspoň předstírat?
Promiň, byl to… dlouhej den.
Je tu spousta rozptýlení.
Elena si určitě chce vrznout, takže…
Ne… To neříkej.
Vztahy mi moc nejdou. Ty bys to měla vědět nejlíp.
Kdo mluví o vztahu?
A od začátku bylo jasný, že vztah nehledáš.
Tlačila jsem na to já.
To je dávno za náma. Na přátelství!
A že se budeme podporovat.
Byl jsi někdy zamilovaný?
-A ty? -Já se ptala první.
Dobře. Jo.
Kolikrát?
Jednou.
Jak moc zamilovaný? Od jedné do deseti.
Lásku nemůžeš měřit. Buď miluješ, nebo ne.
Ale kdybys musel.
Deset.
-Působivý. -Díky.
Kde jste se potkali?
Vlastně jsme se nepotkali.
Znal jsem ji odjakživa.
Kdy sis uvědomil, že ji miluješ?
Nebyl to jeden okamžik. Bylo to…
Víš, jako když ještě napůl spíš a neuvědomuješ si, že jsi vzhůru,
dokud to najednou nepřijde?
Tak to je.
Jednoho dne jsem prostě…
Probudil ses.
Jasně.
Jak se jmenovala?
Ani to nedokážeš říct?
No tak.
Belly.
Jako přítelkyně tvého bráchy?
To po ní celou tu dobu jen toužíš?
Nejdřív chodila se mnou.
Dala ti kvůli němu kopačky? Mrcha.
-Co? -Ne…
Byl jsem přítel na hovno. Rozešli jsme se na maturitním plese.
Ty ses s ní rozešel na plese?
Vlastně se rozešla ona se mnou, ale…
Jo, navedl jsem ji k tomu.
Vážně? Panebože!
Udělals, co kluci dělají, když nemají odvahu rozejít se,
a chovají se jako kreténi, dokud to neudělá za ně?
Ne. Panebože.
Je to teď hodně divný, nebo…
Moc je spolu nevídám.
-Jeremyho občas… -Ale když je vidíš?
Pamatuju, jak jsme byli poprvé všichni spolu.
Drželi se kvůli mně zpátky,
ale bylo vidět, že jsou moc šťastní.
Takže jsem taky musel být šťastný.
Od té chvíle jsem věděl, že s ní nemůžu být o samotě.
Neudržel bych to v sobě.
Co bys v sobě neudržel?
Že jsem…
…ji miloval.
Když jsme byli spolu, nikdy jsem to neřekl.
A teď…
Já nevím.
Musím jít.
Tak jo. Chápu.
Vážně?
-Dávej na sebe pozor. -Ty taky.
Tady Jeremiah. Nechte mi vzkaz.
Ahoj. Hele, na tu slavnost nemůžu přijet.
Dostal jsem práci a začínám brzy. Je to pro mě důležitý.
Takže… Vážně mě to mrzí,
ale jestli potřebuješ pomoct s tím proslovem, dej mi vědět.
Ale vím, že to zvládneš skvěle. Takže…
Tak jo. Měj se.
Moment.
Dnes vypadá fakt sexy, co?
Jeremiah je vždycky sexy.
Fakt ti závidím, žes ho sbalila.
Co se stane v Cabu, zůstane v Cabu.
A sakra.
-Pardon. -Hej!
Jeremy! Musíme si promluvit.
-Hned. -Co se děje?
Byls o jarních prázdninách s Lacií Baroneovou?
-Belly… -Panebože, Jeremy.
-Panebože! -Belly, vysvětlím ti to.
-Ne! Nech mě! -Belly, prosím. Vysvětlím ti to!
Belly, prosím.
Belly, počkej!
-Vysvětlím ti to! -Tak vysvětluj!
Stalo se to, když jsme měli pauzu. Když jsme spolu nechodili.
Věděls, že to není doopravdy!
Jak jsem to měl vědět? Já to tak bral.
Já to věděla, tak ty taky!
Neplánoval jsem to a byla to chyba.
-Chyba? -Jo!
Jako co? Upadnuls na ni, když byla nahá?
Já asi…
Nesahej na mě!
Co jste dělali? Chci to vědět přesně.
Co jste dělali? Chci to vědět.
Měli jsme sex.
Jdi do hajzlu!
Nic to pro mě neznamenalo.
-Přísahám! -Pro mě to něco znamená! Jasný?
Ty víš, že jsem kromě tebe byla jen s jedním člověkem.
Jo, vím.
Všechno jsi zničil. Už ti nikdy nebudu věřit.
Belly, to neříkej. Já tě miluju!
-Vždycky jsem tě miloval! -Nejde to vzít zpátky!
Co bylo mezi námi, je pryč. Ztratili jsme to.
-Můžeme to vrátit. -Dnes se to ztratilo.
Já nemůžu! Už ani nevím, kdo jsi.
Belly, počkej!
PODLE KNIŽNÍ PŘEDLOHY OD JENNY HANOVÉ
Překlad titulků: Vít Bezdíček
Kreativní dohled Kateřina Hámová OVÉ