‫בפרקים הקודמים של "הקיץ שבו הפכתי ליפה"…‬
‫אני רוצה שתרצה אותי. -אני באמת רוצה אותך.‬
‫לא הייתי בקאזינס.‬
‫הייתי הסחת דעת שהעסיקה אותך בזמן שחיכית לקונרד.‬
‫קונרד ואני לא היינו זוג.‬
‫לא תגיד? אני אגיד.‬
‫שנגמר בינינו?‬
‫וסוזנה מתה.‬
‫התחושה שונה מאשר בקיץ שעבר.‬
‫ג'ר, אנחנו נאבד את הבית הזה.‬
‫הוא שייך לדודה ג'וליה. -אחותה של סוזנה?‬
‫אני בוחרת מה קורה לבית ואני בוחרת למכור אותו.‬
‫הבית הוא הדבר האחרון שמחבר בינינו.‬
‫לעולם לא אחזיר את סוזנה,‬
‫אבל אני לא יכולה לאבד גם את ג'רמיה וקונרד.‬
‫תן לבלי לטפל בזה בעצמה.‬
‫היא מרגישה נורא לגבי המצב עם הבנים. היא יודעת שהיא פישלה.‬
‫אני נוסע לקאזינס. -אבוא איתך.‬
‫הפתעה!‬
‫זה שונה ממה שהיה אילו סוזנה הייתה כאן.‬
‫אלוהים!‬
‫אבל אני חושבת שהייתה מאשרת. זה די קסום לטעמי.‬
‫אי פעם תיתן לי הזדמנות שנייה?‬
‫לא נראה לי שאעמוד בזה אם תשני את דעתך כמו בפעם הקודמת.‬
‫לא נשאר שום דבר ביני לבין קונרד.‬
‫תמיד יהיה משהו בינך לבין קונרד.‬
‫למה? למה זרקת הכול לפח?‬
‫חשבתי שאהבנו זה את זה.‬
‫אהבנו.‬
‫אתה לא יכול לתת להם לאבד את הבית, אדם.‬
‫תעשה את הדבר האחרון הזה למענה.‬
‫אז בסדר.‬
‫תודה, אבא.‬
‫כן, הבית הזה ראה די הרבה מזמוזים.‬
‫את מוצאת חן בעיניי. אפילו כשהיית רק החברה המעצבנת של אחותי הקטנה.‬
‫אבל אני כבר לא רוצה להפריד ביניכם.‬
‫אז, אנחנו חברים.‬
‫אז אני משחררת אותך, קונרד פישר. אני מפנה אותך מהלב שלי.‬
‫ג'רמיה.‬
‫אני רוצה אותך.‬
‫הקיץ שבו הפכתי ליפה‬
‫נהגתי לחכות כל השנה לקיץ.‬
‫לחודשים הקסומים שבין יוני לאוגוסט.‬
‫אבל באותה שנה, היה לי משהו לצפות לו בסתיו.‬
‫קולג'.‬
‫את לחוצה, מותק?‬
‫לא.‬
‫למה? אני אמורה להיות? -בהחלט.‬
‫לא עוזר, סטיבן.‬
‫טוב, אני לחוץ.‬
‫אבא, למה אתה אומר את זה?‬
‫- פינץ' קולג' -‬
‫- ברוכים הבאים תלמידי שנה א' -‬
‫טוב.‬
‫טיילור.‬
‫תתקשרי אליי.‬
‫אימי תמיד אמרה שמצאה את הנפש התאומה שלה בקולג'.‬
‫אבל היה לי מזל, כי כבר מצאתי את שלי.‬
‫היי!‬
‫הרגשתי כאילו זה תמיד היה ככה.‬
‫אמרתי לכולם שניסיתי להתקבל לפינץ' כי זאת מכללה טובה.‬
‫היו בו כל הדברים שרציתי. וזו הייתה האמת.‬
‫אבל האמת לאמיתה הייתה שרק רציתי להיות לידו.‬
‫רציתי אותו בכל העונות, לא רק בקיץ.‬
‫התגעגעתי אלייך כל כך.‬
‫התגעגעתי אליך יותר.‬
‫התראיתם בשבוע שעבר.‬
‫היי, אחי. היי, לור.‬
‫היי, מר קונקלין.‬
‫היי, ג'ר. -היי.‬
‫איך הייתה הנסיעה? -בסדר.‬
‫לוסינדה! את נראית מעולה.‬
‫סטיבן, מותק, אני מתגעגעת אליך.‬
‫שמור על קשר!‬
‫בסדר. אני מבטיח.‬
‫טיי-טיי.‬
‫תביא אותם? -כן.‬
‫סבבה.‬
‫בסדר, אנחנו מבזבזים זמן, אנשים.‬
‫בסדר. הוא נראה בסדר באופן מפתיע.‬
‫כן, שמעתי אותו בוכה דרך הקירות איזה לילה,‬
‫אז לא כל כך בסדר?‬
‫אני נותן לזה שבוע עד שהם חוזרים.‬
‫מר קונקלין, אתה צריך עזרה? -כן, בבקשה.‬
‫- 201 בת' - קריסטן -‬
‫סליחה. -ממש סליחה.‬
‫- 205 ג'יליאן - איזבל -‬
‫סטיבן, תפסיק.‬
‫- בלי -‬
‫בום! תיקנתי את זה בשבילך.‬
‫חתיכת שמוק.‬
‫סליחה.‬
‫נחמד. הגעת לפני השותפה שלך?‬
‫זה אומר שתבחרי את המיטה הטובה יותר.‬
‫מסתדר? -כן.‬
‫כמעט הגענו. קדימה.‬
‫הנה.‬
‫אני עדיין מופתע שאת לא בחדר עם טיילור.‬
‫כן, למה, כדי שהיא תוכל לשאוב את נשמתה?‬
‫הבנו שבדרך הזו נכריח את עצמנו למצוא חיים משלנו,‬
‫אנשים משלנו, את יודעת?‬
‫זה מאוד בוגר מצידכן. אני גאה בך.‬
‫תודה. -הילדים גדלו.‬
‫אבא, למה אתה… אתה לא צריך להגיד כלום.‬
‫בסדר, בוא, סטיב-או. נביא את הנגלה הבאה. בוא.‬
‫לא. -כן, נטפל בזה.‬
‫קדימה, תשתמש בשרירים האלה.‬
‫מר קונקלין, אתה יכול להישאר אם אתה רוצה.‬
‫אין בעיה. כן. -אני בסדר, ג'רמיה.‬
‫אל תיפצע.‬
‫אז יהיה מוזר להיות לבד בבית עכשיו?‬
‫אלוהים. כנראה.‬
‫אולי כדאי לי להתלהב מפודקאסטים על פשע אמיתי.‬
‫אימא, לא.‬
‫את יכולה למצוא תחביב אמיתי או למצוא חברה חדשה?‬
‫את מתנהגת כאילו אין לי חיים.‬
‫כן, זה משום שאין לך.‬
‫לכן את כל הזמן מתערבת לנו בעניינים.‬
‫אגב מתערבת, דיברתי בפייסטיים עם קונרד, ואיזו בחורה קפצה לביקור.‬
‫רגע, שמה היה אגנס?‬
‫אני לא יודעת, אבל נראה שממש טוב לו שם.‬
‫כן, כנראה.‬
‫תשיגו חדר!‬
‫יש לי משהו בשבילך.‬
‫אלוהים, זה מ… -שנה א'.‬
‫בק ואני מצאנו זו את זו בקולג',‬
‫אבל זה גם המקום שבו מצאנו את עצמנו. זה מה שאני רוצה בשבילך.‬
‫כן, גם אני רוצה את זה.‬
‫בסדר.‬
‫הנה זה מתחיל. -את יודעת שאני כל כך אוהבת את ג'ר,‬
‫אך מחובתי לומר. -אימא!‬
‫בבקשה אל תגבילי את עצמך.‬
‫חלק מהריגוש של הקולג' הוא לפגוש אנשים חדשים, לנסות דברים חדשים.‬
‫תאפשרי לעצמך לחוות את זה.‬
‫תני לעצמך את ההזדמנות לגלות את כל הגרסאות האפשריות שלך, בסדר?‬
‫בסדר, אעשה את זה. אני מבטיחה.‬
‫אוהבת אותך. -ואני אותך.‬
‫והנה אנחנו, שלוש שנים מאוחר יותר.‬
‫אנחנו מכירים זה את זה כל חיינו,‬
‫ובמובנים מסוימים, אני עדיין מרגישה שזה מפתיע ממש.‬
‫ובמובנים אחרים, שזה בלתי נמנע.‬
‫החבר שלי, ג'רמיה שלי.‬
‫יותר ויותר אני מבינה.‬
‫כך זה אמור להיות. הוא האחד.‬
‫האחד שלי.‬
‫על מה את חושבת?‬
‫שאני לא רוצה להתלבש וללכת להרצאה שלי בפסיכולוגיה של הספורט.‬
‫אני פשוט לא מוכנה שהשנה הזאת תסתיים.‬
‫ממתי בלי קונקלין לא מצפה לקיץ?‬
‫מאז שאתה מסיים את הלימודים. כלומר…‬
‫בקרוב לא נוכל לעשות את זה יותר.‬
‫אנחנו נעשה את זה לשארית חיינו.‬
‫כן, אתה יודע למה אני מתכוונת.‬
‫פשוט יהיה מוזר להיות כאן בלעדיך בשנה הבאה.‬
‫לעולם לא תהיי בלעדיי.‬
‫בוסטון בסך הכול שעה מפינץ'.‬
‫ולפני זה אנחנו נבלה קיץ שלם ביחד בקאזינס.‬
‫כן.‬
‫אתה עדיין בטוח שאתה לא מעדיף לעבוד בהתמחות עם אבא שלך?‬
‫לבלות את הקיץ כשאני עוסק בקשקוש פיננסי משעמם עם אבא שלי‬
‫או להיות עם האדם האהוב עליי,‬
‫במקום האהוב עליי?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫לא, עוד חמש דקות.‬
‫עוד חמש דקות.‬
‫חכה, חכה רגע.‬
‫לעזאזל, זאת אימא שלי.‬
‫איפה החולצה שלי? -אני לא יודעת.‬
‫היי, אימא.‬
‫היי, מותק. ג'רמיה שם?‬
‫היי, לור.‬
‫היי, ג'ר.‬
‫האם אתה וקונרד התחלתם לכתוב את הנאום שלכם לטקס ההנצחה?‬
‫לא בדיוק.‬
‫ג'רמיה, חצי מקאזינס יגיעו לגן הזיכרון של סוזנה.‬
‫אני יודע, אבל קונרד…‬
‫היה עסוק. -אני מבינה.‬
‫בסדר. אלחץ עליו.‬
‫בעדינות, כמובן. -תודה.‬
‫בסדר. כן. אני חייבת ללכת לשיעור.‬
‫בסדר, אוהבת את שניכם. ביי!‬
‫אוהבת אותך, ביי.‬
‫אלווה אותך. בנוסף, אביא את הכובע והגלימה שלי.‬
‫בסדר, אז תזדרז. לא אאחר שוב לשיעור בגללך.‬
‫ממה שאני זוכר,‬
‫את היית זו ששלחה לי סמס וביקשה ש"אטפל בעניינים".‬
‫בסדר, והעסק טופל.‬
‫אז בוא נלך, ידידי.‬
‫ידידי? אראה לך מה זה "ידידי".‬
‫קונרד, המשחק ביום ראשון. אנחנו צריכים את הקוורטרבק.‬
‫תסמס לי, כן?‬
‫- מתה לשמוע את הנאום! נתראה בקאזינס! -‬
‫היי, תיכנס. -תודה.‬
‫תזכיר לי, כמה זמן עבר‬
‫מאז שחזרת לשם? -הרבה.‬
‫יש בי חלק שחושב שעדיף שלא אחזור לשם.‬
‫זה נורמלי.‬
‫בטח מלחיצה אותך המחשבה שהכול צריך להיות מושלם.‬
‫כן, כמובן.‬
‫אבל אני יודע שאני לא יכול לשלוט בזה.‬
‫וכן, ישנו כל העניין עם אבא שלי,‬
‫אבל אני וג'ר בסדר. אז, זה לא… זה לא העניין.‬
‫בסדר, אז מה העניין?‬
‫אני לא יודע.‬
‫בוא ננסה משהו.‬
‫במקום להתמקד בכל מה שיכול להשתבש כשתחזור,‬
‫בוא ננסה לדמיין גרסה של היום שבה הכול בסדר.‬
‫טוב. -בסדר.‬
‫אז קח נשימה עמוקה.‬
‫עכשיו, ספר לי על הגרסה הכי טובה שיכולה להיות ליום הזה.‬
‫כולם מסתדרים, וכן. אני לא יודע.‬
‫זה בסדר, הכול טוב.‬
‫בוא נעשה את זה צעד אחר צעד.‬
‫טוב, אתה טס לבוסטון.‬
‫מה קורה עכשיו?‬
‫הטיסה שלי נוחתת בזמן. -כן.‬
‫אין עיכובים.‬
‫ואין פקקים.‬
‫אני… טס בכביש המהיר.‬
‫בזמן שיא.‬
‫אני… רואה את שלט "נכנסים לחוף קאזינס", ואני מרגיש בבית.‬
‫ואני… נכנס למגרש החנייה וכולם שם.‬
‫זה טוב, תמשיך.‬
‫ג'ר ואני נושאים את הנאום, ואנחנו…‬
‫אומרים את הדבר הכי נכון שיכבד את אימנו.‬
‫ומה אתה רואה?‬
‫כל העיר שם.‬
‫כל מי שאהב את אימא שלי.‬
‫אפילו אבא נראה גאה.‬
‫לורל עושה את הדבר הזה שבו היא מחייכת ובוכה באותו הזמן.‬
‫סטיבן, לידה, מסתכל עלינו כאילו, "אתם משחקים אותה",‬
‫ולידו שם…‬
‫יש… פשוט הרבה אנשים שאהבו את אימי.‬
‫זהו זה? -כן.‬
‫זה היום.‬
‫היי, בלי. -היי.‬
‫היי.‬
‫עדיין מתגעגעת לזה, אה?‬
‫לא.‬
‫מדי פעם אני חושבת, מה אם אני…‬
‫לא הייתי קופצת אל הכדור הזה ודופקת את הברך?‬
‫זה פשוט מוזר איך בחירה אחת יכולה בסופו של דבר לעצב את כל העתיד שלך.‬
‫בלי זה, לא היית מוצאת את הפסיכולוגיה של הספורט.‬
‫אני חושבת שהייתי מוצאת, אבל היה לוקח לי יותר זמן.‬
‫בלי, ג'ר. מה קורה, מותק?‬
‫היי.‬
‫מה נשמע, אחותי? -היי, רדבירד.‬
‫היי, אתה מוכן למחר? -כן.‬
‫אחי, נקרע את דלתא ב"שיגעון הגמר".‬
‫אנחנו נקרע אותם. -נקרע אותם.‬
‫נקרע אותם. -נקרע אותם. בוא לשחק איתנו.‬
‫מצטער. אני הולך לקחת את הכובע והגלימה שלי.‬
‫בסדר, אחר כך. -היי, נתראה, גבר.‬
‫כן. להתראות, ילדה! -ביי.‬
‫אחרי מחר תפסיקי להעמיד פנים שאת לא שונאת את האחווה שלי.‬
‫הו, אלוהים, כולי ציפייה.‬
‫אני צוחקת. אני לא שונאת את האחווה…‬
‫כל כך.‬
‫שניפגש בחדר האוכל?‬
‫אני לא יכולה. אני לומדת עם טיילור ואניקה.‬
‫אבל אני אבוא אחרי זה, אני מבטיחה.‬
‫טוב.‬
‫ביי. -ביי, בלס.‬
‫- רחוב פרנקלין 570 -‬
‫קונקלין, תארגן שיחה עם השותפים המייסדים ב"פייזלי".‬
‫למה? הרווחים שם זבל. ראית את קצב שריפת מזומנים?‬
‫נכון, תזכיר לי,‬
‫מי מאיתנו הוא עמית בכיר ומי מתמחה שהוא בעצם פקיד?‬
‫טוב, אני כאן כבר שישה חודשים, דניס, אז…‬
‫אני יודעת, וסיימת את הלימודים מוקדם, בהצטיינות בפרינסטון.‬
‫בבקשה, ספר לי על זה שוב, כאילו אין לי עבודה אמיתית שצריך לעשות.‬
‫החלטה טובה בניתוח "נקטר", סטיבן.‬
‫כן, תודה.‬
‫זאת עמדה מעניינת. חשיפה מינימלית, אבל עוד מוקדם.‬
‫אני מסכים איתך. עבודה טובה.‬
‫תמשיך ככה. אנשים שמים לב.‬
‫כל הכבוד על העמדת פנים שאתה באמת שם על העבודה הזאת.‬
‫אני כן שם עליה. -כן, אבל לא אוהב אותה.‬
‫מי אוהב את העבודה שלו?‬
‫אני אוהבת.‬
‫ויש לך מערכת יחסים לא בריאה איתה.‬
‫בסדר. -בחייך, עבודה זו עבודה.‬
‫אין מקום לרגשות.‬
‫באמת חבל שלנוער היום אין תשוקה.‬
‫הנוער של היום… את מבוגרת ממני בשנתיים.‬
‫שלוש, ואתה כפוף לי.‬
‫אתה בא להאפי האוור הערב?‬
‫נראה, משקאות בצבע חום עם אחיי לעולם הפיננסים?‬
‫זה נשמע מפתה,‬
‫אבל יש לי כמה דברים שקבעתי מראש.‬
‫תשוקה, קונקלין. היא תשרת אותך היטב.‬
‫כן, בדיוק שם.‬
‫לא תוכלי לשלם למישהו שיעשה את זה?‬
‫אתה אוהב את כפות הרגליים שלי, סוטה.‬
‫לא, מה שאני אוהב…‬
‫זה את הטבור שלך.‬
‫תפסיק לנסות להריח את הטבור שלי!‬
‫מצטער, אני לא יכול להתאפק.‬
‫פאק. -טיילור.‬
‫זו אחותי?‬
‫שיט!‬
‫היי, מה קורה?‬
‫הקדמת? נראה לי שהקדמת קצת.‬
‫לא, בדיוק בזמן.‬
‫את עדיין רוצה ללמוד איתי ועם אניקה, או שאת… עסוקה מדי?‬
‫לא, אני בדיוק…‬
‫התעוררתי מנמנום.‬
‫תני לי רק להתלבש ואני אפגוש אותך בספרייה.‬
‫בסדר, כלומר,‬
‫את יודעת שאני לא אלשין עלייך שהחבר שלך בחדר?‬
‫הוא לא כאן.‬
‫רק תגידי לדייוויס שאני שמחה שהוא סוף סוף נפטר מהטרנינג האפור.‬
‫הם משאירים מעט מדי מקום לדמיון. -הם לא של דייוויס, הם שלי.‬
‫בגדי גברים באופנה.‬
‫בטח, כן, בסדר.‬
‫נתראה בספרייה. ביי, דייוויס.‬
‫איפה היפיוף בכלל? יש ב"יוניקלו" הנחה על מכנסי טרנינג?‬
‫בחייך, טיי. עכשיו יום שישי בערב. אני מניח שאתם לא כל כך רציניים.‬
‫כן, לא. הוא רוצה לבלות בקיץ בניו יורק‬
‫כי אני אהיה שם להתמחות שלי, והוא לא יכול לסבול להיות רחוק ממני.‬
‫אבל בטח, לא רציני.‬
‫לא, בטח. הוא לא יכול לטרוח אפילו ללבוש מכנסיים עם רוכסן,‬
‫אבל לא, אני בטוח שהוא יבין איך להיות בקיץ בניו יורק.‬
‫נכון, לא, אם את אומרת, טיי.‬
‫תפסיק להעמיד פנים שאתה מקנא.‬
‫אני לא…‬
‫אתה לא מעמיד פנים או שאתה לא מקנא?‬
‫שניהם.‬
‫אף אחד מהם.‬
‫אני לא יודע.‬
‫את… מבלבלת אותי.‬
‫אני מבלבלת אותך?‬
‫כן. למה?‬
‫את רוצה שאקנא?‬
‫לא.‬
‫אני רוצה אותך בדיוק ככה.‬
‫בלי דרמה.‬
‫בלי מחויבויות.‬
‫זו הדרך היחידה שבה זה עובד.‬
‫טוב, אני צריכה ללמוד.‬
‫מה?‬
‫שום דבר.‬
‫אני מרגישה שאת מסתכלת עליי.‬
‫אני רק חושבת.‬
‫אלוהים!‬
‫מה? -מה?‬
‫התקבלתי לתוכנית הלימודים בחו"ל!‬
‫די. באמת?‬
‫כן, כתוב שמישהו נשר, אז כנראה…‬
‫אלוהים, בלי, סמסטר סתיו בפריז? מדהים!‬
‫אני לא יודעת, די התרגלתי לרעיון שאישאר כאן.‬
‫כאילו, כבר נרשמתי לקורסים ו…‬
‫התכוונו לשכור דירה יחד.‬
‫בי, אל תחשבי על זה אפילו.‬
‫אעבור לדירה ברחוב פיין עם שני ורייצ'ל.‬
‫כן, אבל אז אני אפספס את כל הדברים שעושים בשנה האחרונה.‬
‫אלוהים, למי אכפת מהדברים שעושים בשנה האחרונה?‬
‫את יכולה לעשות אותם עם ג'ר השבוע.‬
‫מדובר בפריז. את יודעת שמדובר בפריז?‬
‫באמת, את נוסעת.‬
‫ואני אבוא לבקר.‬
‫כן, גם אני. אני רוצה ללכת ל"שאנל" ברחוב קמבון.‬
‫זה "קמבו".‬
‫קמבו.‬
‫אני מתרגשת כל כך. היי, אני טסה לפריז!‬
‫את טסה לפריז! -אני יודעת.‬
‫ג'ר, אתה לעולם לא תאמין, אבל…‬
‫היי, מה קרה? אתה חולה?‬
‫אני לא חולה, אני סתם אידיוט, ואני לא מסיים את התואר.‬
‫לא מסיים? מה זאת אומרת?‬
‫הלכתי להביא את הכובע והגלימה ושמי לא היה ברשימה.‬
‫כן, טוב, זו בטח טעות, נכון?‬
‫לא. מסתבר שהייתי צריך ללמוד עוד כמה קורסי חובה‬
‫כשהחלפתי חוג ראשי,‬
‫ואלה שלמדתי לפני כן לא נחשבים.‬
‫לעזאזל, אני כל כך מצטערת, ג'ר.‬
‫אני לא מאמין שאהיה תלמיד שנה ה' שלומד בקורסים של שנה א'.‬
‫זה כל כך מביך.‬
‫היי, אין במה להתבייש.‬
‫בוא הנה.‬
‫לפחות נוכל לבלות קצת יותר זמן ביחד.‬
‫כן.‬
‫מה היו החדשות שרצית לספר לי?‬
‫היום הפרעתי לטיילור ולדייוויס…‬
‫לאחר הזדווגות.‬
‫לא ראיתי אותו, רק ראיתי את המכנסיים שלו,‬
‫ואז טיילור לא רצתה לספר…‬
‫אלוהים. אני יודעת של מי המכנסיים האלה.‬
‫הם של סטיבן!‬
‫הם של איזה מעצב טיפש,‬
‫והוא התייפייף מול המראה בפעם האחרונה שראיתי אותו.‬
‫סטיבן וטיילור שוב שוכבים. -אין לי כוח להיות מופתע.‬
‫כן, אבל הפעם טיילור עם דייוויס וסטיבן עם מיה.‬
‫בעבר הם לא בגדו באף אחד.‬
‫לא בא לי לנתח את היחסים שלהם עכשיו.‬
‫כן, אני מצטערת. נכון.‬
‫אתה רוצה ללכת לאכול ופלים בחצות?‬
‫לא. אני רק רוצה להיות כאן איתך. נוכל פשוט להתכרבל?‬
‫כן.‬
‫אני לא הולכת לשום מקום.‬
‫אני אוהב אותך, בלי.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫אתה עדיין פה? -כן. אני…‬
‫כל הזמן חיכיתי שהאחיות שלך ילכו, אבל אז…‬
‫עוד אנשים הגיעו.‬
‫היו הרבה צעקות.‬
‫ואז פשוט נרדמתי.‬
‫זה היה ליל "קטאן".‬
‫כולם בבר עכשיו. תוכל להתגנב החוצה בבטחה.‬
‫כן, בסדר.‬
‫או… שאוכל להישאר כאן הלילה.‬
‫אנחנו לא נשארים לישון.‬
‫כן. כן, את צודקת.‬
‫בסדר, אז לא נישן.‬
‫- קאסה בלנקה -‬
‫הנה אתה. -היי, אגנס.‬
‫אתה לומד? אתה יודע שהשנה הסתיימה, נכון?‬
‫זה מאמר שד"ר נמאזי פרסמה באביב האחרון על אסטרטגיה לטיפול נמרץ.‬
‫רציתי להיות מוכן משום שאנחנו בסיבוב האחרון.‬
‫אני לא יודע אם זה הסגנון שלך או אם זה קטע שלי או…‬
‫כן. בקשר לזה…‬
‫הודיעו מי התקבל?‬
‫כן.‬
‫אני.‬
‫אחותי. -כן.‬
‫ברכותיי. -תודה.‬
‫זה מגיע לך. -תודה.‬
‫ואתה.‬
‫שנינו התקבלנו. -זה היה דפוק.‬
‫זה כל כך דפוק. מזל טוב. -אני מצטערת. הייתי חייבת. מזל טוב.‬
‫נצא לשתות מחר כדי לחגוג?‬
‫בהחלט. -ברור.‬
‫והקדימו את תאריך ההתחלה לשבוע הזה.‬
‫לשבוע הזה? טוב.‬
‫נהדר.‬
‫מה? -נראה לך…‬
‫שד"ר נמאזי תיתן לי כמה ימי חופשה אם אבקש?‬
‫קונרד, על מה אתה מדבר? עבדנו חודשים לקראת זה.‬
‫לא, אני יודע.‬
‫יש לי משהו משפחתי בקרוב.‬
‫אתה יכול לבקש.‬
‫נמאזי ידועה לשמצה כמי שפיטרה מישהו ביום הראשון, אבל בטח,‬
‫למה לא לעצבן אותה לפני שאפילו תתחיל?‬
‫לא. העבודה הזו היא בראש סדר העדיפויות שלי.‬
‫היי, תראה לי את זה.‬
‫בסדר.‬
‫בוקר טוב.‬
‫"הוט פוקט"?‬
‫קפה.‬
‫רגע, הלכת למטבח?‬
‫כן. -מישהי ראתה אותך?‬
‫לא נראה לי. כלומר, המקום ריק באופן מוזר.‬
‫באמת?‬
‫שיטי שיט. שיט!‬
‫מה השעה?‬
‫לא יודע, משהו כמו 10:00, 10:15.‬
‫הייתי אמורה להיות ערה לפני שעה. -תירגעי, היום שבת.‬
‫כן, השבת האחרונה לפני מבחני הגמר!‬
‫את אומרת את זה כאילו יש לי מושג על מה את מדברת.‬
‫"שיגעון הגמר", הלו? זה קטע של האחוות.‬
‫אני עושה את זה בכל שנה.‬
‫זה כמו האולימפיאדה, אבל עם שתייה מופרזת.‬
‫אני לא חושב שאי פעם אתגבר על "טיילור ג'ול, נערת אחווה".‬
‫את ג'ר אני מבין.‬
‫הוא נולד להיות באחווה. תסתכלי עליו. אבל את…‬
‫התקבלתי לאחווה כדי שאוכל ליצור קשרים לעתיד שלי, טמבל.‬
‫זה לא שונה ממועדון הארוחות הקטן שלך בפרינסטון.‬
‫מתקפה אישית. תירגעי.‬
‫זו מיה?‬
‫כן.‬
‫חמודה.‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫אז לך.‬
‫רוצה לחזור על זה הלילה? -פעמיים ברצף?‬
‫לא. מספיק גרוע שישנת כאן.‬
‫היי, בחייך.‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫לא, בואי הנה.‬
‫שיהיה לך יום טוב… טיי-טיי.‬
‫קונרד, סוף סוף. -היי, לור.‬
‫מצטער, היה פה די עמוס.‬
‫שזה בערך מה שרציתי לדבר איתך עליו.‬
‫התקבלתי לעבודת הקיץ במרפאה שסיפרתי לך עליה.‬
‫קוני, זה מדהים!‬
‫כן, העניין הוא שזה מתחיל מייד,‬
‫ואני לא בטוח שהם יאפשרו לי להיעדר.‬
‫אז זה אומר…‬
‫טקס ההנצחה.‬
‫זה בסדר אם זה לא יסתדר. באמת.‬
‫טוב, אני פשוט לא רוצה לאכזב אף אחד. -אתה לא.‬
‫כולנו יודעים כמה אתה רוצה להיות שם.‬
‫אימך הייתה כל כך גאה בך. אני מקווה שאתה יודע.‬
‫תודה, לור.‬
‫אבל, קוני, ג'ר חושב שזה יהיה נאום משותף,‬
‫אז אם אתה חושב שזה לא יקרה, אתה צריך לעדכן אותו.‬
‫בטח. כן. אני אתקשר אליו.‬
‫בסדר.‬
‫- ברוכים הבאים ל"שיגעון הגמר" -‬
‫קדימה, בואו נזוז!‬
‫כן!‬
‫קדימה, חבר'ה. -דלתא, אחי.‬
‫אתה מוכן? -כן.‬
‫בסדר, בוא הנה.‬
‫לא, בבקשה לא. -שים קצת, בבקשה? בחייך.‬
‫יופי.‬
‫בחייך, תתעודד.‬
‫ציפית לזה כל השבוע.‬
‫אני מרגיש כאילו כולם בוהים בי.‬
‫אני האפס שלא מסיים את הלימודים בזמן.‬
‫אתה מסיים את הלימודים. זה רק עוד סמסטר אחד.‬
‫תראה, השמש זורחת, והמגלשה חלקלקה.‬
‫אלה כל הדברים האהובים עליך שהם לא ציצים ושרירי בטן.‬
‫את מכירה אותי טוב מדי.‬
‫טוב, אתה מוכן למרוץ שלוש הרגליים?‬
‫אלוף מכהן!‬
‫את צודקת. -זה יהיה נהדר.‬
‫תהיי השותפה שלי?‬
‫טיילור. -כן?‬
‫תגידי לה שתשחק איתנו. -שחקי.‬
‫אני לא באחווה. -כיו"ר ועדת הגיוסים,‬
‫אני מכריזה בזאת שאת טריי-פיי של כבוד.‬
‫דייוויס, אתה מוכן לתת לי חולצה?‬
‫כן. בטח, מותק.‬
‫אתה מרגיש כמו מנצח היום, דייוויס?‬
‫תמיד, כשטיי לצידי.‬
‫אחי, באסה שאתה צריך לעשות עוד סמסטר.‬
‫כן, אחי, זה בולשיט.‬
‫אבל לפחות אזכה לעוד סמסטר עם הבחורה שלי.‬
‫רגע, מה עם… -קדימה, כולם!‬
‫בואו נעשה את זה! -זה היה טוב.‬
‫בסדר, מתחילים. -קדימה.‬
‫בסדר.‬
‫תשלים את הפער!‬
‫תזוז כדי שאוכל לעשות את זה.‬
‫אנחנו מנצחים!‬
‫קום… קדימה. נמשיך.‬
‫כן, אנחנו מנצחים!‬
‫יד ימין, ירוק.‬
‫בסדר.‬
‫- קונרד -‬
‫היי, ג'ר, זה קונרד.‬
‫תעני? תגיד לו שאני תכף בא.‬
‫בטח.‬
‫הלו?‬
‫בלי?‬
‫היי. -היי.‬
‫האם ג'ר שם?‬
‫הוא די באמצע משהו. חכה רגע, אני יכולה…‬
‫לא, זה בסדר, באמת.‬
‫אני פשוט אחזור אליו, בסדר? בסדר, ביי!‬
‫בסדר, ביי.‬
‫היי, מותק.‬
‫נחשי מי למדה בפריז בסמסטר שעבר.‬
‫בלי גילתה שהיא… -שנייה, אפשר לדבר לרגע?‬
‫לבד? -כן, התכוונתי להשתתף במשחק.‬
‫מגניב.‬
‫עוד לא החלטתי על פריז.‬
‫אז את מוכנה לא לספר לאף אחד? -אלוהים, ידעתי.‬
‫את לא יכולה פשוט לוותר על פריז, בלי. -לא, אני לא מוותרת. פשוט…‬
‫כשנרשמתי,‬
‫חשבתי שג'ר יסיים את הלימודים ושאהיה לבד.‬
‫ממש תודה.‬
‫את תמיד עסוקה עם האחווה שלך או עם דייוויס.‬
‫ואת תמיד עם ג'ר, אז מה שתגידי.‬
‫את יודעת שהיית מתעצבנת עליי‬
‫אם הייתי אומרת לך שלא אסע לניו יורק הקיץ‬
‫רק כדי שאישאר כאן כדי לעשן באנג עם דייוויס.‬
‫כן, אני יודעת, אבל…‬
‫מותק, זו פריז. ג'ר עשיר.‬
‫הוא יוכל לטוס לשם כל הזמן.‬
‫ואני אבוא לפחות פעם אחת.‬
‫אני כבר מתכננת מלתחה פריזאית שלמה.‬
‫בסדר. -בסדר?‬
‫בסדר, אחשוב על זה. -אל תחשבי, פשוט תעשי.‬
‫לא, אני אחשוב על זה.‬
‫"עוצרת באדום, נראית מעולה‬
‫"בואי הנה, תגידי לי את שמך, מותק‬
‫"תגידי לי מאיפה את מה את עושה, מה את אוהבת‬
‫"אחקור אותך, מותק‬
‫"ותגידי איך הישגת‬
‫"את הפנים היפים האלה‬
‫"את הגוף היפה הזה, מותק‬
‫"בטח נוכל לכייף, מותק‬
‫"כי נעשה את זה מהר, מהר, לאט‬
‫"בכל כיוון שתרצי לרוץ, מותק"‬
‫שיט, רגע, זכרת להתקשר לאחיך?‬
‫לא התקשרתי. אתקשר אליו אחרי ארוחת ערב.‬
‫אני חייב לדבר איתו על הנאום.‬
‫ואני רוצה לנסות לשכנע אותו לבוא לקאזינס ליום העצמאות השנה.‬
‫הוא חייב לי אחרי שהבריז מהסקי בחג המולד, אז…‬
‫אה, שיט. סימסתי לאבא שלי על הקטע של הלימודים,‬
‫והוא בטח מעוצבן.‬
‫סמס, ג'ר?‬
‫אני יודע.‬
‫אתה יודע מה, זה בסדר.‬
‫הוא יצעק ואז הוא יתגבר על זה, נכון?‬
‫כן.‬
‫היי, אבא. היי, תקשיב,‬
‫אני יודע שאתה בטח לא מתלהב מהקטע של סיום התואר, אבל…‬
‫לא מתלהב? לא, ג'ר, אני לא מתלהב.‬
‫אבא, תירגע. זה לא כזה עניין גדול.‬
‫זה פשוט יהיה… -להירגע? באמת?‬
‫אמרת לי את זה? -זו הייתה טעות תמימה, בסדר?‬
‫מצטער. -זו אף פעם לא אשמתך!‬
‫ועכשיו אני צריך לשלם עוד 20,000 בשכר לימוד.‬
‫אחזיר לך את הכסף. -איך?‬
‫תיקח לך משמרות נוספות כמציל במועדון?‬
‫אבא, זה לא הוגן.‬
‫ג'ר, אתה חושב שאחיך היה מאפשר למשהו כזה לקרות?‬
‫לא, כולנו יודעים שקונרד מושלם.‬
‫פשוט תתנהג כמו מבוגר מזוין. -התנהגתי כמו מבוגר.‬
‫אני מתנהג כמו מבוגר מזוין, בסדר?‬
‫אני מצטער אם אני רוצה לכייף בקולג'.‬
‫אתה בן 21, בסדר?‬
‫ברוך הבא אל העולם האמיתי. לא הכול כיף.‬
‫בסדר, אני אעביר את הכסף לבית הספר בבוקר.‬
‫אבל ג'ר, אתה תחזיר לי את הכסף.‬
‫חבל ששמעת את זה.‬
‫לא, אל תדאג בקשר לזה.‬
‫אני לא מסוגל ללכת לארוחת הערב עכשיו.‬
‫כן, בסדר. כמובן.‬
‫אתקשר לסטיבן ואגיד שאנחנו לא נבוא.‬
‫לא, אני חושב שאת צריכה ללכת. אני רק…‬
‫צריך קצת זמן עם המחשבות שלי.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר. אתפוס טרמפ עם סטיבן וניפגש במסיבה?‬
‫פאק. בטח, כן, מסיבה.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫בסדר.‬
‫נתראה מאוחר יותר?‬
‫הוא היה כזה שמוק. אתה מאמין שהוא השווה בין שניהם?‬
‫לא…‬
‫תראי, את יודעת שאני אוהב את ג'ר. בסדר?‬
‫אבל אדם ישלם שכר לימוד לסמסטר נוסף‬
‫כי ג'ר לא טרח לקרוא דוא"ל.‬
‫אני הייתי מתעצבן.‬
‫מה? אל תסתכל עליי ככה, בסדר?‬
‫את יודעת שג'ר לפעמים מעופף. גם אותך זה מעצבן.‬
‫זה לא. -בחייך.‬
‫בסדר, מה עם קאבו?‬
‫הוא שכח לספר לך על הנסיעה בחופשת האביב עד לרגע האחרון.‬
‫נפרדתם בגלל זה. -לא.‬
‫לא נפרדנו. רבנו.‬
‫רבנו. -בטח.‬
‫האם הדברים הקטנים מעצבנים אותי לפעמים? בטח.‬
‫כמו האלרגיות העונתיות שלו,‬
‫והעובדה שהוא משאיר את הטישו המשומש שלו בכל מקום.‬
‫והאם הייתי רוצה שהוא יעשן פחות גראס?‬
‫כן, אבל שום דבר מהדברים האלה לא באמת חשוב‬
‫כי עברנו את הדברים האמיתיים ביחד.‬
‫ובלי להעליב, אבל אתה לא יודע איך זה באמת להיות עם מישהי.‬
‫אני עם מיה.‬
‫ראיתי את המכנסיים שלך, מטומטם.‬
‫מה לא בסדר עם המכנסיים שלי? -לא, ראיתי אותם…‬
‫ראיתי אותם בחדר של טיילור.‬
‫אני יודעת שאתם לא-יודעת-מה.‬
‫ואל תטרח לשקר, כי אתה שקרן נוראי.‬
‫אני לא. אני…‬
‫אני… אוקיי, כן, בסדר.‬
‫כן, אלה היו המכנסיים שלי.‬
‫בפעם האחרונה שהקשר שלכם נגמר,‬
‫היא הכריחה אותי להבטיח שאם היא אי פעם תתפתה לחזור אליך,‬
‫שאני אאשפז אותה בכפייה,‬
‫ואתה אמרת לי את זה… -אני זוכר.‬
‫אני זוכר.‬
‫זה לא שהתכוונו, בסדר?‬
‫זה פשוט קרה.‬
‫איך?‬
‫נתקלנו זה בזה בניו יורק,‬
‫כשהיא התראיינה להתמחות שלה.‬
‫זה היה לפני חודשיים. בגדת במיה כל הזמן הזה?‬
‫כן.‬
‫ואני מרגיש כמו מניאק.‬
‫פשוט, טיילור ואני תמיד היינו רווקים כששכבנו.‬
‫ומיה נהדרת. מיה כל כך נהדרת.‬
‫באמת, היא פשוט לא…‬
‫טיילור?‬
‫אז מה תעשה?‬
‫אני לא יודע. אני לא…‬
‫אבל חייבת להיות לזה משמעות, נכון?‬
‫שאנחנו כל הזמן חוזרים זה לזה, שזה אף פעם לא באמת נגמר.‬
‫כן, בסדר, אז מה טיילור חושבת?‬
‫אני… עוד לא היה לי האומץ לשאול אותה.‬
‫אתה לא יכול להמשיך להשלות ככה את מיה,‬
‫בלי קשר למה שיקרה עם טיילור. -אני יודע.‬
‫את צודקת.‬
‫תודה. -בסדר.‬
‫עכשיו, אנחנו יכולים לחזור אלייך ואל ג'ר,‬
‫ומה שזה לא יהיה שגורם לכם להיות כל כך דרמטיים לגבי זה?‬
‫התקבלתי לתוכנית לימודים בחו"ל בפריז לשנה הבאה.‬
‫מה? בלי, זה…‬
‫רגע, זה מדהים. מה? מזל טוב!‬
‫מה קרה? כלומר, ג'ר לא רוצה שתיסעי?‬
‫ג'ר לא יודע שהתקבלתי.‬
‫חתיכת צבועה, בלי. כן! לא! -לא.‬
‫את מאשימה אותי, ואת לא אומרת לו. -לא, אני מרגישה ש…‬
‫אני מרגישה שאנטוש אותו.‬
‫אז מה? תנטשי את החלום שלך לבקר בפריז?‬
‫לא! נשבעתי… בשנה שהכול קרה עם סוזנה,‬
‫שתמיד אעמוד לצידו.‬
‫טוב, כן. כן. בהחלט. טוב?‬
‫אבל זה שג'ר חוזר על סמסטר זה לא אותו הדבר כמו לאבד את סוזנה.‬
‫נכון?‬
‫בנוסף, אם לא תספרי לג'ר על פריז,‬
‫לא תיתני לו הזדמנות להתעלות‬
‫ולהראות לך עם מה הוא מסוגל להתמודד.‬
‫ככה את גרועה בדיוק כמו אדם.‬
‫וואו. אכזרי.‬
‫כן, בשביל זה אני כאן.‬
‫תעיף את היד מהפרצוף שלי. -חס וחלילה שאנסה להפגין אהבה.‬
‫היי, אחי. מצטער ששכחתי לחזור אליך.‬
‫אל תדאג. רק רציתי להתקשר אליך‬
‫ולדבר על הדבר של אימא ועל הנאום וכל זה.‬
‫כן. נכון.‬
‫היי, אני לא ממש במצב לעבוד על זה עכשיו, אז…‬
‫האמת, אכפת לך פשוט לכתוב אותו בעצמך?‬
‫בטח תעשה עבודה טובה יותר ממני.‬
‫מה קורה?‬
‫בחוג הראשי שלי שינו את הדרישות לקבלת התואר,‬
‫אז… אני תקוע כאן לעוד סמסטר,‬
‫ואבא מתנהג כמו שמוק לגבי זה. אז… עזוב.‬
‫זה מבאס. אני מצטער. -כן.‬
‫זה לא כזה עניין רציני, נכון?‬
‫מלא לומדים סמסטר נוסף כדי לסיים.‬
‫לא אנשים כמוך, קוני.‬
‫הוא הבהיר את זה היטב.‬
‫שיזדיין. אתה מכיר אותו.‬
‫רק חבל שאצטרך לסבול את השטויות שלו בטקס ההנצחה.‬
‫אני רוצה לחשוב על אימא‬
‫ולא על זה שבא לי להחטיף לו בביצים.‬
‫תאמין לי, ג'ר.‬
‫אפשר לעשות את שני הדברים האלה בו זמנית.‬
‫כן.‬
‫אני מתגעגע אליך.‬
‫אני מרגיש כאילו חג ההודיה היה לפני מיליון שנה.‬
‫היי, אתה יכול לחכות?‬
‫רדבירד בקו השני.‬
‫כן, אתה יודע מה, אחי? פשוט תענה.‬
‫נדבר אחר כך, בסדר?‬
‫בסדר. כן, נשמע טוב.‬
‫ביי. -ביי, אחי.‬
‫אימא. -היי, טייטי טוט!‬
‫מה את עושה? לאן את הולכת?‬
‫יש לי משהו באחווה של דייוויס.‬
‫למה את בבית במוצאי שבת? מה קרה?‬
‫שום דבר. -איפה סקוט?‬
‫אני נשבעת, אם האיש הזה יפגע בך שוב, אני אישית…‬
‫די! שום דבר לא קרה. הוא הלך לבית של רודי.‬
‫בסדר.‬
‫תעשי עיניים מעושנות. אני אוהבת אותך עם עיניים מעושנות.‬
‫אימא, זה די כזה… מיושן.‬
‫את כל כך רעה אליי.‬
‫זה הסווטשירט של סטיבן?‬
‫חשבתי שנפטרת ממנו בפעם האחרונה שנפרדתם.‬
‫הוא רך.‬
‫אלוהים! חזרתם, נכון?‬
‫מה? לא. על מה את מדברת?‬
‫רגע, חשבתי שהוא עדיין יוצא עם… איך קוראים לה? ג'יה.‬
‫כן, מיה.‬
‫מותק, תגידי לי שאת לא היזיזה שלו.‬
‫אלוהים, תפסיקי להיות דרמטית. זה ממש כלום.‬
‫בסדר, אבל תזכרי את זה.‬
‫ברגע שתורידי את עצמך ברמה, אין דרך חזרה למעלה,‬
‫ואז פשוט תהיי זונה.‬
‫סליחה! מי אומר דברים כאלה?‬
‫אני מנסה לעזור לך עכשיו. -טוב, אל תעזרי.‬
‫ותשמרי לעצמך את העצות שלך משנות ה-90.‬
‫כי לפי ההגדרה שלך, אני וסטיבן שנינו זונות. בסדר?‬
‫אני לא אומרת שאת זונה. אני רק אומר שזו התנהגות זנותית.‬
‫אימא, אני חייבת לסיים. -רגע…‬
‫מה אתה עושה כאן, טיפש?‬
‫הורדתי את בלי אחרי ארוחת הערב שלנו.‬
‫אמרתי לך שיש לי תוכניות הערב. -אני יודע.‬
‫רק רציתי לראות את הפנים שלך לפני שאחזור.‬
‫הנה. מרוצה?‬
‫עכשיו אתה מרוצה?‬
‫היי. -היי, יפהפייה.‬
‫הבאתי את המנה האהובה עליך.‬
‫מקלות לחם חינם עם רוטב.‬
‫את כל כך טובה אליי.‬
‫אני מצטער על ארוחת הערב. מה פספסתי?‬
‫האמת שסתם דיברנו‬
‫על מה שקורה איתי.‬
‫מה קורה איתך? בואי הנה. שבי.‬
‫טוב, אתה זוכר את התוכנית ללימודים בחו"ל שהייתי ברשימת ההמתנה שלה?‬
‫כן, פריז.‬
‫כן. אז בדיוק גיליתי שהתקבלתי.‬
‫מה? מתי?‬
‫אתמול.‬
‫התכוונתי לספר לך, אבל…‬
‫הרסתי את זה עם הקטע של סיום הלימודים.‬
‫לא! לא רציתי לזרוק את זה עליך… -היי.‬
‫זה מדהים.‬
‫רצית את זה כל כך. אנחנו צריכים לחגוג.‬
‫כן, אבל אני אפילו לא יודעת אם אני אסע.‬
‫מה אם אומר שאני אולי מעדיפה להישאר כאן איתך?‬
‫אז אומר שאת אידיוטית. -ג'ר!‬
‫את יודעת שאני רוצה את זה בשבילך, נכון?‬
‫כל היום חשבתי‬
‫שאני לא רוצה להשאיר אותך לבד,‬
‫אבל אולי אני פשוט לא רוצה להיות לבד.‬
‫אתה יודע, פריז כל כך רחוקה, ואני לא אכיר אף אחד.‬
‫ומה אם אשנא אותה?‬
‫בסדר.‬
‫אבל מה אם תאהבי אותה?‬
‫בחייך, בלס!‬
‫האם אתגעגע אלייך? בטירוף!‬
‫אבל פריז היא החלום שלך.‬
‫ואני רוצה שכל החלומות שלך יתגשמו, כי זה מגיע לך.‬
‫והאם אבקר? בטח.‬
‫נשתה יין, נאכל "סטייק פריטס",‬
‫ואני אכריח אותך לטעום "אסקרגו".‬
‫את תאהבי את זה. -לא.‬
‫לעולם, לעולם לא אוהב חלזונות.‬
‫אבל אני אוהבת אותך.‬
‫אז תיסעי?‬
‫אסע! -יש!‬
‫כן!‬
‫שנוותר על הדבר הזה ונחזור לחדר שלי?‬
‫את לא יוצאת מזה כל כך בקלות. בואי.‬
‫בסדר.‬
‫בואי. בואי נלך, יפהפייה. -בסדר.‬
‫בבקשה. -תודה!‬
‫הגיע הזמן לחגוג. עלי. -בסדר.‬
‫הגיע הזמן לחגוג!‬
‫מה? תראו אותך. -אני לא יודע אם זה…‬
‫היי, מזל טוב על המקום השני היום.‬
‫תודה.‬
‫אגב, אני בלי. -אני יודעת. אני לייסי בארון.‬
‫בואי, בלס. -מגניב.‬
‫היי, ג'ר. -היי, לייסי.‬
‫היי. פחות דיבורים, יותר חגיגות.‬
‫בחייך. -מה אנחנו חוגגים?‬
‫התקבלתי לתוכנית ללימודים בפריז.‬
‫נכון! היה לי כיף שם.‬
‫יש מאפייה קטנה ליד המעונות שאהבתי.‬
‫כן? מה שמה?‬
‫היי, בואי נלך לשתות משהו. בואי.‬
‫בואי נלך.‬
‫טוב?‬
‫"אני אוהב אותך‬
‫"ואני צריך אותך‬
‫"בלי, אני אוהב אותך‬
‫"באמת"‬
‫היי, לעולם אל תסתפרי, טוב?‬
‫אני חייבת. איראה כמו מכשפה.‬
‫אני אוהב שאת מכשפה.‬
‫בסדר. אאריך את השיער שלי לנצח אם תפסיק לאיים שתצמיח זקן.‬
‫אני אוהבת שאתה חלק.‬
‫לחיי שליטה עולמית.‬
‫ואתה יודע, רפואה, כמובן.‬
‫תוכל להעמיד פנים שאתה מאושר?‬
‫אני מצטער, זה היה… יום ארוך.‬
‫טוב, יש הסחות דעת בשפע.‬
‫אלינה בהחלט רוצה לשכב איתך, אז…‬
‫לא. בבקשה אל תגידי את זה.‬
‫ואני גרוע במערכות יחסים. את מכל האנשים אמורה לדעת.‬
‫בסדר, קודם כול, מי אמר משהו על מערכת יחסים?‬
‫ואתה הבהרת מההתחלה שאתה לא רוצה מערכת יחסים.‬
‫אני הייתי זו שלחצה.‬
‫בכל אופן, היסטוריה עתיקה. לחיי… ידידות.‬
‫ולזה שנדחף זה את זה לגדולה.‬
‫היית מאוהב פעם?‬
‫ואת? -שאלתי אותך ראשונה.‬
‫טוב. אז כן.‬
‫כמה פעמים?‬
‫פעם אחת.‬
‫כאילו, עד כמה? בסולם של אחת עד עשר?‬
‫אי אפשר לדרג אהבה. או שאתה מאוהב או שלא.‬
‫בסדר, אבל אם היית חייב.‬
‫עשר.‬
‫מרשים. -תודה.‬
‫אז איך נפגשתם?‬
‫מעולם לא נפגשנו ממש.‬
‫פשוט הכרתי אותה מאז ומעולם.‬
‫אז מתי ידעת שזו הייתה אהבה?‬
‫זה לא היה רגע אחד. זה היה…‬
‫נכון כשאתה חצי ישן, ואתה אפילו לא קולט שאתה ער‬
‫עד שיש רגע אחד שבו אתה פשוט ער?‬
‫זה ככה. כאילו,‬
‫יום אחד, אני פשוט…‬
‫התעוררת.‬
‫הבנתי.‬
‫אז מה שמה?‬
‫אתה אפילו לא יכול להגיד?‬
‫תגיד.‬
‫בלי.‬
‫רגע, החברה של אחיך?‬
‫כל הזמן הזה אתה עורג לה?‬
‫היא הייתה החברה שלי קודם.‬
‫רגע, היא זרקה אותך בשבילו? כלבה!‬
‫מה? -לא… אני…‬
‫הייתי חבר מחורבן. אנחנו… נפרדנו בנשף ביה"ס.‬
‫רגע, נפרדת ממנה בנשף ביה"ס?‬
‫טכנית, היא נפרדה ממני, אבל…‬
‫כן, בעיקרון דחפתי אותה לזה.‬
‫ברצינות? אלוהים אדירים!‬
‫עשית את הדבר שבנים עושים כשהם פחדנים מכדי להיפרד מבחורה,‬
‫אז הם נעשים שמוקים עד שהיא עושה את זה במקומם?‬
‫לא. אלוהים.‬
‫אז מה, ממש מביך ביניכם עכשיו או…‬
‫אני… נדיר שאני רואה אותם ביחד.‬
‫אני רואה את ג'ר… -אבל כשאתה רואה?‬
‫אני זוכר שבפעם הראשונה שכולנו היינו יחד,‬
‫הם ניסו להרגיע למעני,‬
‫אבל ראיתי שהם ממש מאושרים.‬
‫אז גם אני הייתי צריך להיות מאושר.‬
‫מאותו הרגע ידעתי שאני לא יכול להיות לבד איתה,‬
‫שלא אוכל לשמור את זה לעצמי.‬
‫לשמור מה לעצמך?‬
‫שאני…‬
‫אוהב אותה.‬
‫כשהיינו זוג, לא אמרתי את המילים.‬
‫ו… עכשיו…‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני חייב ללכת.‬
‫בסדר. זה עליי.‬
‫בטוחה?‬
‫תגיעי הביתה בבטחה. -כן, גם אתה.‬
‫היי, זה ג'רמיה. תשאירו הודעה.‬
‫היי, ג'ר. תראה, לא אוכל להגיע לטקס.‬
‫התקבלתי לעבודה והיא מתחילה ממש בקרוב, וזה עניין די רציני.‬
‫אז… אני באמת מצטער,‬
‫אבל אם אתה צריך עזרה עם הנאום או משהו, תודיע לי. אני פה.‬
‫אבל אני יודע שתהיה נהדר, אז…‬
‫כן. טוב. ביי.‬
‫רק רגע.‬
‫הוא באמת ממש חתיך הלילה, נכון?‬
‫ג'רמיה תמיד חתיך.‬
‫אני כל כך מקנאה בך ששכבת איתו.‬
‫טוב, מה שקורה בקאבו, נשאר בקאבו.‬
‫אוי, שיט!‬
‫סליחה. -היי!‬
‫ג'ר! אנחנו צריכים לדבר.‬
‫עכשיו. -מה קורה?‬
‫שכבת עם לייסי בארון בחופשת האביב?‬
‫בלי… -אלוהים, ג'ר.‬
‫אלוהים! -בלי, אני יכול להסביר.‬
‫לא, תתרחק ממני. -בבקשה, תני לי להסביר.‬
‫בלי, בבקשה.‬
‫בלי, חכי. בלי, בבקשה!‬
‫תני לי להסביר, בבקשה! -בסדר, תסביר!‬
‫זה קרה כשהיינו בהפסקה. טוב? כשהיינו פרודים.‬
‫ידעת שלא באמת נפרדנו. זה לא היה אמיתי!‬
‫איך יכולתי לדעת? מבחינתי זה היה אמיתי.‬
‫אם אני ידעתי, אז גם אתה!‬
‫לא התכוונתי שזה יקרה, וזו הייתה טעות.‬
‫טעות? -כן!‬
‫כאילו מעדת ונפלת עליה כשאתה עירום?‬
‫אני חושבת שאני…‬
‫אל תיגע בי!‬
‫מה עשיתם? אני רוצה לדעת בדיוק.‬
‫מה עשיתם? אני רוצה לדעת מה עשיתם!‬
‫שכבנו.‬
‫לך תזדיין!‬
‫תראי, זה חסר משמעות מבחינתי.‬
‫אני נשבע! אני נשבע לך! -מבחינתי יש לזה משמעות! בסדר?‬
‫אתה יודע שהייתי רק עם אדם אחד נוסף.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫הרסת הכול. לעולם לא אבטח בך שוב.‬
‫אל תגידי את זה. אני אוהב אותך כל כך!‬
‫זו תמיד היית את! בבקשה! -אי אפשר להחזיר את זה!‬
‫מה שהיינו, זה איננו, איבדנו את זה.‬
‫לא. נוכל להחזיר את זה! -זה אבד הלילה.‬
‫לא, לא נוכל! לא, אני כבר לא יודעת מי אתה בכלל.‬
‫בלי, חכי!‬
‫- מבוסס על ספרה של ג'ני האן -‬
‫תרגום כתוביות: רינת זוהר מנחם‬
‫בקרת כתוביות נעמי מאזוז‬ נחם‬