En capítols anteriors…
Vaig dir que aniria a Finch perquè era una bona universitat.
Però també era cert que volia estar a prop d'ell.
I aquí som.
Podrem estar així la resta de les nostres vides.
-M'han donat plaça per estudiar fora! -París?
Heu començat a preparar el discurs per a la cerimònia?
Mig Cousins vindrà a veure el jardí per la Susannah.
El meu nom no hi era a la llista. No em graduaré.
Que sempre tornem i no sembli que s'hagi acabat mai.
M'han agafat a la clínica.
-T'has enamorat mai? -Un cop.
I com es deia?
-Belly. -La nòvia del teu germà?
Hola, Jere. Escolta, no podré anar a la cerimònia.
El que passa a Cabo es queda a Cabo.
Et vas enrotllar amb la Lacie a Cabo?
-Merda! -Havíem tallat.
No va significar res.
-Doncs per a mi sí! -T'ho juro!
Ho has espatllat tot!
L'ESTIU QUE EM VAIG ENAMORAR
Bells, podem anar a fer un cafè?
M'has dit que necessitaves almenys un notable a l'examen d'ètica als parcials
o, si no, estaves fotut.
D'acord. Ets molt avorrida.
Espera. Què és això?
"Informació important del seu vol a Cabo"? Des de quan te'n vas a Cabo?
Et vaig dir que vaig agafar un vol d'improvís.
Crec que recordaria que te'n vas a Mèxic.
Són les últimes vacances de primavera que faré i tu seràs a Filadèlfia.
Però ens havíem de trobar a Cousins.
No volies passar més temps amb el teu pare?
No intentis fer-me sentir culpable. L'he vist fa uns dies.
Què va passar? Has estat una mica de mal humor des de llavors.
Res, a part de visitar la tomba de ma mare.
D'acord. No és just, això. Crec que estàs sent una mica egoista.
Doncs perdona. Pots deixar de criticar-me? Si vols venir a Cabo, vine.
No vull acoblar-me al teu viatge de nois.
També hi van noies de les sororitats.
Les heu convidat a elles, però no a les nòvies. Genial.
No m'interessen els concursos de samarreta mullada
-ni res del que t'imagines. -No és això.
-I què és, doncs? -Què et passa?
No m'havies dit que te n'anaves.
Perquè no suportes la germandat.
Quan ho he dit, això?
No cal. Ho noto, com ens jutges.
Perdona per ser un babau que suspendrà els parcials.
Perdona per voler divertir-me.
I perdona si no trec excel·lents
ni faig medicina, com en Conrad.
Però què dius, ara? No em culpis del teu complex d'inferioritat.
I ara em surts amb això?
Potser l'hi hauries de recriminar al teu pare.
Caram. Si penses que soc tan estúpid i egoista,
què fas amb mi? A la merda. No vull fer-te perdre el temps.
No siguis ridícul.
Tot el que faig és ridícul. N'estic fart! Val més que ho deixem.
-De debò? -Sí, de debò.
-Molt bé, si és el que vols… -Sí.
-Genial! Perfecte! Adeu. -Adeu!
Vaig anar a casa per les vacances i encara no havíem parlat.
És increïble. Han passat cinc dies i no m'ha escrit.
Tu tampoc li has escrit, oi?
Però és ell qui va començar la baralla per no res.
Per què no vens amb mi uns dies a Nova York?
Podem voltar per la ciutat quan acabi l'entrevista.
-Estic massa trista. -Deixa de mirar Instagram!
Encara no sé què coi va passar.
A veure.
-Me'n vaig! -Adeu, mama!
el que passa a Cabo…
La bona notícia és que sembla totalment enfonsat.
Sabia que estava trist per les notes, però…
No t'obsessionis. Vols saber què passa? Pregunta-l'hi.
-Sí, però va ser ell… -Parla amb ell quan torni.
Els nois són com els gossos: s'amaguen quan l'han cagat
i fins i tot el millor nòvio del món la caga de tant en tant.
Ja saps que se sent malament. És en Jere.
Ets el seu oxigen. No pot respirar sense tu.
Vaig pensar que la Taylor tenia raó.
Quan vam tornar a les classes, vaig anar a veure'l.
No pensaves venir a buscar-me?
Comences una baralla, te'n vas
-i no sé res de tu durant una setmana. -Soc un beneit, Belly.
L'he cagat ben cagada.
No, no passa res.
Sí que passa.
Jo no estava bé i em vaig desfogar amb tu.
Em sap greu. Perdona, Belly.
Escolta, ens hem barallat. No és la fi del món.
¿Això significa…
que vols que tornem?
No ho hem deixat mai.
Belly, quan era a Cabo,
em pensava…
-Tranquil. -Em pensava que…
Gairebé et perdo per una ximpleria.
No em perdràs mai.
T'he portat això. Era a la platja i pensava en tu.
No sabia si tornaríem a parlar.
És una ximpleria.
-No cal que te la posis. -No. M'encanta.
T'estimo.
Coi d'inútil!
Digue'm què he de fer M'odio a mi mateix - Em sap greu
Ha vingut la Taylor.
-Estic dormint. -Entesos.
Està dormint.
-Només vull parlar amb ella. -Necessita descansar.
D'acord. Li he portat un burrito per esmorzar.
Amb extra de béicon, com a ella li agrada. Que mengi alguna cosa.
D'acord. Adeu.
Belly, òbviament, no en tenia ni idea d'això de la Lacie. T'ho juro.
Saps que els hauria matat a tots dos per tu.
Truca'm, sisplau. Truca'm.
-No, jo no m'acostaria… -Tay…
-…si no vols que et talli els ous. -Com està?
No ho sé. A mi tampoc em parla.
La teva amant és de la meva sororitat. Soc culpable per associació.
-Escolta'm. -No, jo sempre t'he defensat.
Sempre he estat del teu costat
i ara resulta que ets un traïdor de merda!
-És de bojos! -No és així. Ho havíem deixat.
No, i una merda. No et pots justificar amb un tecnicisme.
Ho vau deixar com dos segons, Jeremiah.
I li vas portar una polsera barata per reconciliar-te amb ella.
Què coi fas? En què pensaves?
-Ets l'experta en banyes, ara? -Perdona?
Ja m'has sentit. Com estan en Davis i la Mia?
No giris la truita. Se suposa que tu ets l'ideal.
Se suposa que tu la mereixies, però no. Probablement, no l'has merescut mai.
Te'n pots anar?
Soc la Taylor. Deixa'm un missatge.
L'Adam t'ha convocat a tu també?
Sí. La millor manera de passar un diumenge:
seure al fons mentre els adults parlen.
T'has mirat el dossier que et vaig enviar?
-Sí. Sí, i tant. -Has vist que és StarcadeX?
StarcadeX, la start-up de videojocs?
Ja ho sabia, que eres un gamer.
No pots ser més clixé.
A veure, no, calma't. Jo feia programació.
Enginyeria informàtica a Princeton.
-Recordes? -Esclar. Impossible oblidar-se'n.
Ho diu a la firma dels teus correus.
Fes-me un favor, vols?
Llegeix el dossier i després truca a la teva nòvia. D'acord?
En realitat, ho he deixat, amb la meva nòvia.
Aquesta era la meva ex. Bé, exex…
Ai, mare. No, no t'emocionis.
Res de coses personals. D'acord?
No soc la típica companya a qui li interessen les teves històries.
-No m'importen. -Ja.
D'acord. StarcadeX?
Tothom voldrà invertir en aquesta empresa.
-Hem d'estar molt atents. -Rebut. Rebut. Entesos.
Gràcies.
Sopem?
Només has d'arribar fins a la biblioteca. Pas a pas.
Sí, però tot em porta a ell.
No puc estudiar.
També he de trucar i renunciar a la meva feina d'estiu
perquè no vull anar a Cousins si hi ha en Jeremiah.
I he de mirar com dir-li a ma mare
que no puc anar a l'homenatge a la Susannah,
de nou, per en Jeremiah.
I potser no torno mai més a la casa d'estiu
pel Jeremiah dels collons!
Anar pas a pas sembla que no funcionarà.
No! No. Res funcionarà, perquè tot és…
Mare meva.
Ei, ho superaràs.
Quedem després d'estudiar.
No és només la Lacie a qui no puc evitar. En Jeremiah és a tot arreu.
Fins i tot quan no hi és realment.
Espera. Espera, espera.
A cada lloc on vaig hi ha un record de quan tot era perfecte.
Estic preparat.
-Increïble. -Molt bon llançament.
-Increïble. -Un llançament perfecte.
Així, doncs… necessito anar-me'n d'aquí.
-Hola. -Mama, hola.
Que em podries enviar el meu certificat de naixement?
Urgentment, si pot ser.
Hola a tu també, filla estimada. Estic bé, gràcies. Tu com estàs?
Perdona. Com estàs, mama?
En una conferència avorrida.
Per tant, no tinc a mà el teu certificat.
Per a què el necessites?
Per fer-me el passaport. M'han donat plaça per anar a París.
Quina meravella! Enhorabona, filla.
Què diu en Jere?
T'enyorarà, però deu estar molt orgullós.
Sí.
-Mama, t'he de deixar. -D'acord. T'estimo.
Tio, estàs molt nerviós. T'has de…
calmar.
Prova aquesta indica que he comprat. Potser t'ajuda.
Acabo de perdre una persona molt important.
Perdona si no tinc energia per viure.
Et penses que no sé res de ruptures? Doncs en sé.
Amb en Sean, què?
Vau durar dos dies, Redbird.
-Per mi va ser important. -L'he cagada ben cagada.
Tio, em cau bé la teva nòvia. De debò.
I t'ho dic amb amor. Però ho havíeu deixat, oi?
Portaves una turca important, la Lacie se't va llançar a sobre…
No és cap excusa! L'hi hauria d'haver dit quan vaig tornar.
Sí. Probablement, sí.
La Belly ha estat el centre del meu món des que vaig perdre la meva mare.
Ho és tot per mi.
I perdre-la és com…
És com perdre la millor part de mi mateix.
Que bonic, tio.
Lluita per ella.
Deixa de lamentar-te. Troba una manera de mostrar-l'hi.
-Sembla molt fàcil. -Crec que no ho és pas.
No m'ho crec.
Semblava molt entregat, però és un cabró com la resta.
Si ve a la residència, se les haurà amb mi.
-No somriguis, sisplau. -Cap problema.
Quina merda que no te'n vagis a París demà mateix.
-Creus que soc massa dura amb ell? -Mira.
Si realment va pensar que havíeu tallat, tècnicament, no són banyes.
Però que s'ho hagi callat…?
És perquè sabia que no estava bé
i va triar amagar-t'ho. Això és el que no puc acceptar.
El que l'Anika no sabia és que jo també tenia un secret.
Va ser l'any passat, l'endemà de Nadal.
La mare se n'havia anat a un retir. L'Steven, amb uns amics.
En Jere, a esquiar amb el pare i en Conrad.
No volia estar sola a casa,
quan podia anar al meu lloc favorit del món.
Vaig agafar el cotxe i me'n vaig anar a Cousins.
Merda. Merda, merda.
Càgon tot. A veure, què faria en Kevin?
Què faria en Kevin? D'acord.
Steven, obre. Soc jo.
Belly.
Estàs bé?
Sí, sí. Perdona, ha estat el flaix.
-D'acord. -Següent.
Belly. No, sisplau. No marxis.
He comès el pitjor error de la meva vida. Parla'm, sisplau.
Escolta, t'ho explicaré tot. T'explicaré…
No vull cap secret entre nosaltres.
D'acord.
Com va passar?
Estava molt trist. Estava borratxo.
I ella era allà.
Quantes vegades?
Dues.
-Jere, com vas poder fer-me això? -Belly, sisplau.
Sé que no et mereixo,
però t'estimo més que res al món.
No suporto veure't patir
-i faria qualsevol cosa per canviar-ho. -Para. No pots desfer el que has fet.
Belly, sisplau.
Em sap greu. No he estimat mai a ningú tret de tu.
Jo també l'estimo. I vull perdonar-lo.
Però no sé com.
Tu havies de ser la persona que mai em faria mal.
I ets la persona que més m'ha ferit.
Laurel!
-Eliot! -Hola!
Hola. Uau. Quins llibres més interessants.
Sí, ja he llegit la traducció de Moncrieff dues vegades…
-Com s'ha de fer. -Sí.
He decidit que enguany
llegiria À la recherche du temps perdu, l'original en francès.
Esclar que sí. Vivint al límit.
Tu i jo podríem crear el nostre propi grup de lectura,
si t'interessa.
Malauradament, la professora Park va deixar el francès el primer any.
John, que hi fas, aquí?
Esperava parlar amb vostè.
En privat, professora.
D'acord.
Fins aviat, Eliot.
D'acord, sí.
Seré al simposi sobre Flaubert, si vol passar.
-D'acord. Sona interessant. -Sí.
Què ha estat, això?
Els ajudants poden flirtejar amb els professors?
És un associat. I potser jo estava flirtejant amb ell.
Llavors li he fet un favor.
Te l'hauries menjat viu en cinc minuts.
Què hi fas, en un congrés de literatura?
Buscar cursos interdisciplinaris.
El rector vol despertar l'interès per la història.
I aquest és el millor lloc, segur.
Engega'm un tret.
Sisplau, a la Sala B comença Trops de la poesia èpica en anglès antic.
Gràcies.
-Sona… -Avorridíssim.
Sí.
Molt bé.
Canvi de plans: ens beurem això. Roba un llevataps.
-No puc. -Fes la teva part.
CENTRE MÈDIC DE STANFORD
D'acord. Benvinguts al primer dia.
Al final de l'estiu espero que la meitat continueu aquí.
No em feu enfadar i tot anirà bé.
Molt bé. Primer pacient:
un noi de quinze anys que va ingressar amb convulsions.
Alguna idea de què li pot passar?
Vull començar amb els de primer. Què en penseu?
-Doncs pot… -Doncs…
Podrien ser les hormones. Té quinze anys. També…
També s'està recuperant d'una grip
i la febre pot causar convulsions a la seva edat.
-Molt bé. -Li van donar fàrmacs per als vòmits
-i això n'augmenta el risc. -Bona observació.
De vegades, és la resposta més òbvia.
Esclar. Gràcies, Dra. Namazy. Ho tindré present.
D'acord. Següent pacient.
Vols que sigui l'estudiant que fan fora el primer dia?
-Segur que és un mite. -Acceptaré la derrota.
La següent, l'endevino.
Sé que vols guanyar-te la Namazy per oblidar
que estàs enamorat de la nòvia del teu germà.
-Per què ho dius? -Perquè ho estaves desitjant.
Au, calla.
El millor lloc per amagar-se entre acadèmics
és el gimnàs de l'hotel. Caram!
Deixa'm el mòbil. Vull trucar als nois.
L'he deixat a dalt. Els nois estan bé. A més, estàs capgirada.
Sí, és cert.
Què fas?
Em trec un pes de sobre.
Per què pregunto?
Tot i que el nostre matrimoni va ser un fracàs,
hem acabat sent uns bons pares.
Sí, tens raó.
Ostres. Ho acabo de recordar.
La Belly m'ha trucat
per dir-me que el semestre vinent estudiarà a París.
Saps com va trobar en Quasimodo, la policia de París?
Quasi mort.
No l'expliquis mai més, aquest.
Abans t'encantaven.
Reies tant que et sortia la cervesa pel nas.
Per això vam anar al llit a la primera cita.
Estava fingint i volia anar al llit amb tu des del principi.
Ah, sí?
Us importa?
-No, tot teu. -Ja hem acabat.
Gràcies.
Què hi fas, aquí?
Què…? No m'has contestat als missatges.
Tinc els finals. Estic molt estressada.
Tay, estàs bé? Què passa?
Tinc gana.
Doncs anem a buscar menjar. Va, puja.
D'acord.
A on vols anar?
No ho sé.
Què?
He trencat amb la Mia.
Espero que no per mi.
Què?
Perdona.
Pensava que t'agradaria saber que només vull estar amb tu.
L'altre dia, que vam dormir junts…
Steven, t'equivoques.
Ja t'he dit que no vull que sigui res seriós.
Mai hem pogut fer això, nosaltres. Ja ho saps.
-Recoi! -Deixem-nos de ximpleries
i deixem de fer mal als altres.
-Si no saben res. -No importa. Està malament.
Taylor, vull que comencem de zero.
-Lliures, transparents… -Steven, ja ho hem intentat.
-Mil cops. -Érem uns nens.
-No ha funcionat mai. -Taylor, només vull
-estar amb tu. -Redeu.
-T'estic dient que crec que t'estimo. -Para. Para! No.
-No puc. Pots…? -Però què dius?
-Para i deixa'm baixar. -Taylor, no.
Escolta'm, sisplau.
-Res més. -Deixa'm sortir!
Aquí enmig?
-No pararé. -Tant em fa. Vull sortir. Para
i deixa'm sortir del puto cotxe!
D'acord! D'acord! Hòstia!
Ja està. Estic aparcant. D'acord?
Taylor, què fots?
Taylor, t'he dit que no vull…
Déu meu!
-Taylor! -Hola.
Em sap molt de greu.
Què ha passat? Eres amb ell? T'has fet mal?
-Què ha passat? -Jo no era al cotxe.
-D'acord. -Estàvem discutint.
Jo he sortit del cotxe i ell venia darrere meu.
D'acord.
Què?
-Què? Ei. Què ha passat? -És culpa meva.
No, no, no. No és culpa teva.
Sí que ho és.
Esteu amb l'Steven Conklin?
Sí, sí. Està bé?
De moment, té una costella fracturada i una contusió cerebral.
-Contusió cerebral? Què…? -Un cop al cervell.
Sabrem si és greu quan baixi la inflamació.
Fins llavors, el tindrem sedat.
Hem d'esperar a veure què passa?
Heu d'emplenar uns papers
i algú ha de prendre decisions per ell.
-Ho podeu fer vosaltres? -Soc la seva germana.
Perfecte.
Quina mena de decisions…?
Està tot als documents.
He de trucar als meus pares. No m'han agafat el mòbil.
-Ja els truco jo. -D'acord.
No sé quina assegurança té,
si està cobert amb els pares o a la feina!
I jo què sé quin és el seu grup sanguini?
Crec que recordo que l'Steven presumia de ser un donant universal.
Esclar, ell presumeix de tot.
-D'acord. És zero negatiu. -Zero negatiu.
D'acord.
-Trucaré als teus pares. -D'acord.
Crec que hauria d'avisar altres persones, també.
Vols trucar a en Jere?
No ho sé. Fa una hora em venien arcades de pensar en ell.
Però ara… tant de bo fos aquí.
Ja t'entenc.
Ell sabria què dir per fer-me sentir millor.
Avui jo seré el teu Jere.
-Sí? -Trobaré els teus pares.
I trucaré al beneit d'en Jere. D'acord?
Tu emplena els papers i deixa'm la resta a mi.
-Jo me n'ocupo. -D'acord. Gràcies.
-Pots trucar al Conrad? -Sí.
Perquè potser ell entén què significa tot això.
Sí, tranquil·la. Trucaré al Conrad.
-Agafaré el següent vol. -No, no cal.
La Laurel i en John ja hauran arribat.
D'acord. Doncs digue'm què us ha dit el metge, exactament.
És bastant imbècil. Ens ha ignorat.
Volem saber com està, però…
Potser us puc ajudar. On sou?
Al Providence General. Però com vols…?
Ja ho veuré.
Vull fer alguna cosa.
Per cert, com està la Belly?
-Està bé. -Sí? D'acord.
-Sí. -Genial.
D'acord.
-Avisa'm si passa res. -Sí, tranquil.
Molt bé.
Dra. Namazy. Disculpi'm.
Què passa?
Un amic meu ha tingut un accident de cotxe.
Molt amic. És gairebé família.
I està al Providence General.
Per casualitat coneix algú de neurologia allà?
Conec la cap de neurologia.
Es diu Steven Conklin.
Creu que podria fer-hi una trucada?
-Veuré què puc fer. -Gràcies.
Necessita el dia lliure?
No, estic bé.
D'acord.
Sí, d'acord.
HOSPITAL PROVIDENCE GENERAL
En Jere és a baix.
Sí, ja ho sé.
Vol ser a prop per si el necessitem.
No intentarà parlar amb tu ni res.
Que n'és, de maco! Per què ha de ser tan maco?
Li envio un missatge?
Es posarà bé, l'Steven?
Isabel Conklin?
Sí.
Soc la Dra. Jun Kwaan, cap de neurologia.
-Em faré càrrec del seu germà. -Que ha empitjorat?
No, és que algú amb contactes vetlla per vosaltres.
M'ha trucat una companya de Stanford.
L'Steven està sedat i dorm.
Està estable i he demanat un TAC. L'heu pogut veure?
Doncs us acompanyaré.
Es permeten dos visitants, només familiars.
Donaré per fet que ella és l'altra germana de l'Steven. Seguiu-me.
-Alguna notícia del teu amic? -No.
Segur que no hi hauries d'anar?
No sé ni què faria si hi anés.
Encara no soc metge.
I gairebé no hem parlat aquests anys.
Res de mòbils.
Sí.
Com han anat les extraccions?
-Bé. -Genial.
Això està malament.
És meu. M'he equivocat.
-Ha posat en perill el seu pacient. -Ho solucionaré.
Hauria d'haver-se agafat el dia lliure.
-No tornarà a passar. -I tant que no.
S'ha acabat. No està preparat per a això.
M'està acomiadant per un error? Dra. Namazy, sisplau. No…
Potser ho veu com un error.
Però vostè no sap on són els límits,
i això el converteix en un risc. El meu risc.
-Dra. Namazy, no… -No.
Pot tornar l'any que ve.
Steven, puc dir-te un secret?
Mai he estimat ningú com t'estimo a tu.
Saps la por que em fa, això?
Ja sé que actuo com si no m'importés, però m'importa molt.
Sempre tinc por que en qualsevol moment vinguis
i em diguis que no valc la pena.
Que em diràs: "Saps què? No vals la pena."
Em pensava que, si t'apartava
i feia veure que no significaves res per mi,
no podries fer-me mal.
I no sé com deixar de fer-ho, això.
El primer cop que vam estar junts,
recordes que em vas dir que no…?
Que no tiraries la tovallola.
No et fas a la idea de quant he volgut creure't.
Tinc bones notícies: el TAC ha sortit bé.
"El TAC ha sortit bé." Què significa, això?
La inflamació del cervell ha baixat
i podem començar a treure-li els sedants.
Trigarà una mica a despertar-se.
Us avisarem quan pugueu veure'l.
Gràcies.
-Està bé. Es recuperarà. -M'ha fet molta por.
Em sap greu dir-t'ho així.
Sé que penses que no hauríem de tornar.
No, no t'hauria d'haver jutjat.
No, tenies raó. Ho he fet malament.
No he volgut deixar anar l'Steven, però he mantingut en Davis
com una xarxa de seguretat emocional. Està malament i és egoista.
L'Steven volia fer el correcte
i jo em vaig espantar. Però tot això és com…
Crec… que m'he adonat que, encara que tingui tanta por,
tanta por de perdre l'Steven de nou, encara en tinc més de no intentar-ho.
Ho deixaré amb en Davis.
Facis el que facis, tens el meu suport.
D'acord. Quina pinta tinc? Estic guapa?
-No et mentiré. -Tan mala pinta tinc?
Torna a casa, menja alguna cosa,
dutxa't…
Ja ho has sentit.
Trigarà una mica a despertar-se.
D'acord. Gràcies.
Ei, espera.
Si vols tornar amb en Jeremiah, fes-ho.
-No he dit que… -Que et supliqui, esclar.
Però no llencis per la borda
tot el que heu passat aquests quatre anys.
No si és el que tu vols.
En fi…
Laur.
Ens hem d'aixecar.
Calla.
Mai has sigut matinera.
Tinc els ulls lleganyosos.
Em pots portar el líquid de les lentilles?
Sí.
Ai, mare!
John, vine!
-Déu meu, mama. On eres? -Què?
-Ara he vist el mòbil. -Què passa?
Què està passant? L'Steven ha tingut un accident. Està bé?
Se'n sortirà.
He intentat mantenir la calma, però tenia molta por.
Belly… Calla.
M'imagino la por que deus haver passat.
Em sap molt de greu. Estaves tota sola?
No, no. La Taylor és aquí i m'ha ajudat molt.
I en Jere també. S'ha quedat tota la nit.
Mama, ha sigut una bogeria.
Escolta, amor, hi aniré tan ràpid com pugui
i trucaré al teu pare per informar-lo.
T'estimo molt, Belly.
T'estimo, mama.
L'Steven? Un accident?
-Està bé. Es recuperarà. -D'acord. Merda!
La Belly ens va trucar a tots dos ahir.
-No passa res. -Ens trobem a baix d'aquí cinc minuts.
Alguna novetat de l'Steven?
No ens havíem vist gaire els últims anys
i no havíem estat sols des de…
Hola.
…aquell dia al motel.
-Hola. -Hola.
Per què tens un atiador?
-Em pensava que eres un lladre. -Esclar.
On és en Jere?
Ell i el teu pare estan de camí a Chamonix.
Ah, sí.
Tu no hi havies d'anar, també?
Sí. M'han cancel·lat el vol pel mal temps.
Em volen col·locar al vol de dia 28.
Què hi fas, aquí?
Ma mare és a un retir a la muntanya i l'Steven, a Nova York.
Estava tota sola a casa i…
Tens xocolata a la cara.
-No és cert. -Què has fet?
-Hi has ficat la cara per estalviar temps? -Calla.
Encenc el foc?
Bé, és una mica tard per encendre'l.
Crec que me n'aniré a dormir.
Bon Nadal, Belly.
M'alegro de veure't.
Jo també.
L'endemà, quan em vaig despertar,
tenia la sensació que ja se n'havia anat.
Estàs bé?
No, deixa'm en pau.
-T'has fet mal? Et pots moure? -Em pensava que havies marxat.
No, encara soc aquí.
-Va, que t'ajudo. -No, no, no.
-Dona'm un minut. -D'acord.
Quant de mal et fa, de l'u al deu?
Onze.
-Quan et fa mal, ets com una nena petita. -No és cert.
A veure, ha estat una caiguda forta.
Ha estat com quan als dibuixos un animal trepitja una pell de plàtan…
M'estàs dient animal?
T'agafaré i et portaré al sofà.
No, no, no, no. Deixa…
No, peso massa.
-Deixa'm aquí. -D'acord.
No puc aixecar el meu pes al gimnàs, però et puc aixecar a tu, Belly.
Preparada?
-Molt bé, vine. -D'acord.
Tot bé. Preparada?
Vigila les cames.
-Va tot bé. -Sí.
Llavors vaig tenir un pensament.
Una part de mi sempre t'estimarà.
Vam passar el dia junts, però no junts.
George Bailey, què intentes fer? Robar-me la meva nòvia?
Què vols dir?
"Expressiu en excés", comença amb M, dotze lletres.
Melodramàtic.
Melodramàtic?
Louis, crec que això és l'inici d'una bonica amistat.
Estaria millor amb en Laszlo.
Però què dius? En Rick i l'Ilsa estan fets l'un per l'altre.
La seva història d'amor no és res
comparat amb el que fa el Laszlo.
Mare meva, tio. Què?
Vaig a buscar més llenya.
Ets massa jove per ser tan cínic.
El que tu diguis.
-Belly. -Hola.
Belly… Perdona, no tinc gaire la cobertura.
Estic a la muntanya i em congelo. Què fas?
Doncs he vingut a Cousins.
Em sentia molt sola, així que he vingut aquí.
Que bé. Hi has anat amb la Taylor?
No, he vingut tota sola.
M'encantaria que fossis aquí.
En Conrad no ha pogut volar pel mal temps.
Estic tot sol amb el pare.
Sí, de fet, és…
-Què? -Hola?
-Belly, que em sents? -Jere…
No et sento.
No importa. És…
Què?
Mira, et trucaré demà, d'acord? Adeu, Bells.
D'acord. T'estimo.
Escolta… Li volia dir a en Jere que ets aquí, però…
No et preocupis.
Mai li vaig dir que en Conrad era amb mi a Cousins.
No hi havia res a dir.
No va passar res amb en Conrad. No hauria passat mai res.
L'endemà, en Conrad ja no hi era.
Va marxar com em pensava que ho faria.
Sense dir adeu, com si fos un fantasma.
Bon Nadal, Belly Ha estat un plaer veure't
Conrad Fisher, l'esperit dels Nadals passats.
12. NOVEL·LA DE L'AUTORA JENNY HAN: "PD: ______ T'ESTIMO"
ENCARA
La persona de Stanford amb contactes que ha ajudat l'Steven deus ser tu, oi?
Gràcies. Ja s'ha despertat. Estem tots bé.
Endavant.
-Ei. -Pots treure't les sabates?
M'hi estaré dos segons. Anava de camí a la feina i…
Volies recordar-me que m'han fet fora?
No, idiota. Volia saber com està el teu amic.
Es recuperarà. Gràcies.
Molt bé.
Això és per a tu.
Gràcies.
De res.
Mira…
Allò d'ahir…
-Tots sabem que la Namazy és dura. -Estic bé.
Genial. Això és…
De fet, volia dir que té raó.
Mira, saps que sempre et dic la veritat, oi?
I la veritat és que ets molt intel·ligent, clarament,
però has de parar més atenció al que sents.
Perdona?
Pots negar les teves emocions tot el que vulguis,
però no desapareixeran.
I, mentre tinguis por d'afrontar-les, et controlaran elles a tu i no tu a elles.
Un "hola" hauria estat bé.
Hola.
Steven, preparat per a una visita?
-Sí. -Estàs despert.
D'acord.
-Les costelles. -Vigila.
No, trenca-me'n una altra, vols?
No s'ha trencat del tot, ploramiques.
Com…? Com estan el pare i la mare? On són?
-Venen cap aquí. -Ei.
Hola.
Us deixaré sols. M'alegro que estiguis viu.
Els has donat un bon ensurt a tots, ho saps?
Sobretot a la Belly.
Jo sabia que estaves exagerant, clarament.
Estava en coma, així que…
Sí, però induït mèdicament.
Steven, faig broma. Jo també estava preocupada.
Sí, sí, des que m'he despertat
he pensat molt en el que em vas dir.
-Abans de l'accident. -I jo.
I tenies raó.
No som compatibles.
Què?
Si no ens haguéssim trobat aquell dia a Nova York,
hauríem continuat amb les nostres vides.
Així que fem veure que no va passar.
Mai he pogut pensar clarament quan es tracta de tu, Tay.
No et podia deixar anar.
Saps que m'agraden els reptes, però…
Això és un toc d'atenció.
Tenies raó: tu i jo no som compatibles.
Molt bé. Doncs pensem el mateix.
-Sí, per fi. -Vaig a buscar la Belly.
Els primers amors són importants. En Conrad va ser el meu.
Tota la vida pensaré en ell amb afecte,
com amb la primera mascota o el primer cotxe que condueixes,
però no importen tant com els últims.
L'Steven es recuperarà.
Que bé!
Vols prendre una mica l'aire?
Sí. Sí, m'encantaria.
Estava… Estic cabrejada amb tu.
I tens tot el dret.
Em sap greu el que vaig fer i no haver-t'ho dit abans.
I que te n'assabentessis de la pitjor manera possible.
Sé que caldrà molt d'esforç perquè comencis a confiar en mi de nou,
però estic disposat a fer el que calgui, si em deixes.
Perdona'm tu també.
Per què?
Per tot el que va provocar que ens baralléssim i passés això de Cabo.
Entenc que pensessis que ho havíem deixat.
De debò?
Sí, però…
no entenc que et poguessis enrotllar amb una altra tan ràpid.
Jo amb prou feines em podia moure.
I tu estaves prou bé per dormir amb algú?
No, Belly, vaig estar tota la setmana atordit.
Ni tan sols sentia que era allà, quan la Lacie i jo…
ho vam fer.
Després, vaig seure a la dutxa i vaig plorar no sé quant de temps,
pensant que no et podia merèixer després d'allò.
Potser no hauríem de deixar que un error esborri tots aquests anys.
Si creiem que el que tenim és més important que els nostres errors,
potser podem tornar a començar.
M'encantaria, Bells. M'agradaria molt.
No pots tornar a fer-me mal mai més.
T'ho prometo.
No vull cagar-la de nou.
No ho farem.
Amb tot això, ara ho entenc.
La vida és massa curta per no passar-la amb la persona que estimes.
Vull estar amb tu, sempre. Passi el que passi.
No m'imagino la vida sense tu.
Jo tampoc.
Belly, sempre ha estat la nostra història. Teva i meva, de ningú més.
Què estàs pensant?
És… El futur. És de bojos.
No, què? Digue-ho.
-Vols…? -Sí.
No saps què anava a dir.
Prova-ho.
Isabel Conklin,
et cases amb mi?
Sí. Sí, em casaré amb tu.
T'estimo.
Jo també t'estimo.
BASADA EN EL LLIBRE DE JENNY HAN
Subtítols: Nahuel Martino González
Supervisor creatiu: Guillermo Parra