‫בפרקים הקודמים של "הקיץ שבו הפכתי ליפה"…‬
‫אתה היית אמור להיות האידיאל. היית אמור להיות ראוי לה.‬
‫אני רואה את ג'רמיה בכל מקום.‬
‫בדיוק איבדתי את האדם החשוב ביותר בחיי.‬
‫רציתי להתקשר אליך ולדבר על הדבר של אימא והנאום וכל זה.‬
‫כן. אכפת לך פשוט לכתוב אותו בעצמך?‬
‫בטח תעשה עבודה טובה יותר ממני.‬
‫אני באמת מצטער, אבל לא אוכל להגיע לטקס.‬
‫התקבלתי לעבודת הקיץ במרפאה ההיא.‬
‫טיילור, את הבחורה היחידה‬
‫שאני רוצה. -אלוהים.‬
‫תעצור ותן לי לצאת מהמכונית המזוינת!‬
‫בסדר!‬
‫סטיבן עבר תאונת דרכים?‬
‫אנסה לעזור. איפה הוא מאושפז?‬
‫הוא יהיה בסדר.‬
‫סיימת כאן. -את מפטרת אותי?‬
‫צדקת. את ואני, זה לא הולך.‬
‫אם את רוצה לחזור אל ג'רמיה, פשוט תעשי את זה.‬
‫אולי אנחנו לא צריכים לתת לטעות אחת למחוק את כל השנים האלה.‬
‫בלס, אני רוצה את זה כל כך.‬
‫לעולם אל תפגע בי ככה שוב.‬
‫אני מבטיח.‬
‫איזבל קונקלין, האם תינשאי לי?‬
‫כן.‬
‫הקיץ שבו הפכתי ליפה‬
‫לא.‬
‫אני חייבת לפגוש את טיילור.‬
‫את חייבת? -כן.‬
‫היא עדיין ממש נסערת בגלל הקטע עם סטיבן,‬
‫והייתי כל כך עסוקה בבחינות השבוע,‬
‫שבקושי התראינו.‬
‫אוכל לבוא איתך.‬
‫"בסטיז" בלבד.‬
‫אני גם "בסטי" שלך.‬
‫לא.‬
‫טוב, אל תספר לאף אחד, אבל אתה הארוס שלי.‬
‫באמת?‬
‫אני לא רוצה לחכות ולספר בסופ"ש. אני רוצה לספר לכולם עכשיו.‬
‫לא. אנחנו צריכים לחכות כי טקס ההנצחה‬
‫הוא הפעם היחידה שבה כל ההורים שלנו יהיו ביחד.‬
‫לפחות אתה לא צריך לסבול‬
‫נסיעה בת חמש שעות במכונית עם אבא שלך היום.‬
‫תהיי בסדר?‬
‫את בטוחה שלא תישברי?‬
‫כן. -בסדר.‬
‫שיט. טיילור כבר שם. אני חייבת לזוז.‬
‫דבר אחד אחרון.‬
‫כן?‬
‫התינשאי לי?‬
‫כן!‬
‫כאילו… מה?‬
‫היא קטנה, אבל…‬
‫לא, היא… היא מושלמת.‬
‫מה אתה עושה? -אני חייב לספר לכולם.‬
‫מה אתה… לא! -כן.‬
‫איזבל קונקלין תתחתן איתי!‬
‫אני מתחתן!‬
‫היא תהיה כזאת רעיה לוהטת. -אלוהים, תפסיק.‬
‫אני מת להתחתן איתה. אני מתחתן איתה!‬
‫איזבל קונקלין…‬
‫היא תהיה אשתי!‬
‫היי, סליחה על האיחור. -היי…‬
‫באמת סליחה! אני גוועת ברעב.‬
‫למה לא קנית משהו כשחי…‬
‫סליחה. בואי פשוט… כן, נקנה לך אוכל.‬
‫היי, אפשר לקבל פעמיים מוקה קר ושני כריכי ארוחת בוקר, בבקשה?‬
‫על חשבוני.‬
‫כן.‬
‫אז אפשר גם קרואסון שוקולד?‬
‫כן.‬
‫תודה. -אין בעד מה.‬
‫איך את מחזיקה מעמד?‬
‫אני בסדר. לא משנה. אהבה היא שקר.‬
‫הוא יתעשת. זה פשוט… ההלם, את יודעת?‬
‫טוב, גם אם יתעשת, זה יהיה מאוחר מדי.‬
‫כבר שכחתי מהדביל.‬
‫בשלב הזה, הוא יוכל לזחול על הרצפה,‬
‫לרדת על ברכיו, לבקש שאחזור,‬
‫ולא יהיה לי אכפת.‬
‫אלא אם… הוא אמר לך משהו? הוא אמר משהו?‬
‫לא.‬
‫אבל עדיין לא הזדמן לי לדבר איתו בפרטיות.‬
‫אימא החזירה אותו הביתה‬
‫כדי לוודא שהוא לא ייחנק בשנתו.‬
‫כן, שיהיה, לא אכפת לי.‬
‫שילך להזדיין. תודה. -בבקשה.‬
‫את רוצה לשבת כאן? -כן.‬
‫בואי נדבר על משהו אחר. -בסדר.‬
‫מה שלום ג'ר? איך זה להיות שוב ביחד?‬
‫זה, זה… זה נחמד.‬
‫מה פשר החיוך הזה?‬
‫כלום. אני פשוט מאושרת.‬
‫בסדר, את מתנהגת מוזר.‬
‫בסדר. כן, טוב, אבל אסור לך לספר לאף אחד‬
‫כי נספר תחילה להורים שלנו. טוב.‬
‫באותו בוקר בבית החולים,‬
‫התארסנו.‬
‫סליחה. מה…‬
‫מה אמרת, לעזאזל? מה אמרת?‬
‫אנחנו מאורסים.‬
‫אלוהים.‬
‫אלוהים, את בהיריון?‬
‫מה? לא!‬
‫אז למה?‬
‫זה בגלל התאונה של סטיבן.‬
‫לא. -כן.‬
‫זה לא בגלל זה, זה לא.‬
‫כן. -כלומר, זה הזכיר לי‬
‫איך הרגשתי כשאיבדתי את סוזנה ואיך זה שם הכול בפרספקטיבה נכונה.‬
‫ג'רמיה טעה,‬
‫אבל הטעות לא גדולה יותר מאהבתנו זה לזה.‬
‫טוב, אז מתי זה יקרה?‬
‫בקיץ הקרוב. נתחתן בקאזינס.‬
‫תתחתנו בקיץ הזה?‬
‫כן. -חזרתם להיות יחד‬
‫לפני 30 שניות.‬
‫נפרדנו רק… -כי הוא בגד בך!‬
‫את מוכנה לדבר קצת יותר בשקט?‬
‫כולם יודעים את זה.‬
‫את היית זו שאמרה לי לסלוח לו.‬
‫אמרתי לדבר איתו.‬
‫לא אמרתי להתחתן איתו.‬
‫לא יכולתם רק לחזור להיות יחד?‬
‫אנחנו רוצים להיות יחד לנצח.‬
‫בלי, כולם חושבים ככה כשהם מתחתנים.‬
‫תראי את ההורים שלנו.‬
‫אנחנו לא ההורים שלנו.‬
‫אבא שלי הגיע. אני חייבת ללכת.‬
‫רק אל…‬
‫אל תספרי לאף אחד, טוב? -כן.‬
‫כאילו מישהו בכלל יאמין להתפתחות המטורפת הזו.‬
‫בסדר. לא אגיד מילה. אסתום את הפה.‬
‫בסדר, ביי. -ביי.‬
‫מה?‬
‫תשלחי לי את תרשים המבנה של סטארקייד-אקס.‬
‫אתה לא אמור להתרכז בהתאוששות?‬
‫בסדר, אני יכול לעבוד ולהחלים בו זמנית.‬
‫אני מסתדרת, סטיבן.‬
‫טוב, בלי להעליב, אבל אדם העסיק אותי‬
‫כי אני מכיר את עולם הטכנולוגיה הרבה יותר טוב מחנוני הכסף.‬
‫לא, הוא העסיק אותך כי משפחותיכם מיודדות. תראה,‬
‫אל תנהל לי את הפרויקט מעבר לכתף, טוב? פשוט…‬
‫תיהנה מזה שאימוש מתפיחה לך את הכריות.‬
‫לא ניתקת לי הרגע. אני…‬
‫הגיע הזמן לתרופות.‬
‫אתה צופה בפורנו? -אימא!‬
‫לא! אלוהים!‬
‫בסדר. "סלאק"?‬
‫את יודעת מה זה "סלאק"?‬
‫אלוהים… בסדר, כן. אלה רק ענייני עבודה.‬
‫את יודעת שאני יכול לקחת אותו, נכון?‬
‫אתה צריך להימנע ממסכים.‬
‫חווית אירוע רפואי רציני מאוד.‬
‫אבל אני לא חוויתי את זה.‬
‫לא חוויתי. התעוררתי מנמנום עם כאב ראש נוראי וכמה צלעות כואבות.‬
‫חוויתי הנגאובר גרוע יותר.‬
‫ואני לא צריך שאימוש‬
‫תיתן לי תרופה או תתפיח לי כריות, בסדר?‬
‫מעולם לא התפחת כרית, לא ב-22 השנים שאני חי.‬
‫סטיבן, כמעט נהרגת.‬
‫ולעולם לא אסלח לעצמי שלא הייתי לצידך.‬
‫איך?‬
‫אימא, מה תעשי? תעקבי אחריי עד סוף ימיי?‬
‫תעטפי אותי בניילון פצפצים?‬
‫נראה לך שלא?‬
‫מצטערת. תתייחס להחלמה שלך ברצינות, או שאהרוג אותך במו ידיי.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫לא.‬
‫קרוב ככה.‬
‫להגנתי… ישנתי 12 שעות השבוע. בסך הכול.‬
‫כן, הבנו. יש לך עבודה. אל תזרי לי מלח על הפצעים.‬
‫אז מה שלומך?‬
‫בכנות, לא משהו. אני מרגיש כאילו נכשלתי.‬
‫כי נכשלת. כלומר, אילו הייתי במקומך, הייתי אובדנית.‬
‫זה משפיל והרסני.‬
‫תודה.‬
‫זה עוזר. -יופי.‬
‫אז מה, פשוט תתבטל כל הקיץ?‬
‫לא. יש תפקיד במעבדת גארת' שאני מתלהב ממנו ממש.‬
‫מה?‬
‫טוב, זה לא כמו… זה לא שעבודה במעבדה זו ירידה בדרגה. היא חיונית.‬
‫אבל חשבתי שאתה רוצה לעבוד עם מטופלים.‬
‫כן, טוב, אני לא מוכן לזה.‬
‫שמעת את ד"ר נמאזי. מיהרתי בלי לחשוב.‬
‫לא כולנו יכולים להיות… את.‬
‫זה נכון.‬
‫אז, מה? במקום זה, כל הקיץ תבהה בנתונים?‬
‫טוב…‬
‫אני מכירה בחור בגארת'. פיל.‬
‫אמליץ עליך.‬
‫תודה.‬
‫כן.‬
‫ריק פה כל כך. -אני יודעת.‬
‫אני אתגעגע אליו.‬
‫ואני באמת אתגעגע למגורים איתך.‬
‫אפילו לא זכינו לצפות‬
‫פעם אחת אחרונה ב"כנפיים" וב"בנות הזהב" ב-2:00 בבוקר.‬
‫זה בסדר, נעשה את זה כשתחזרי מפריז באביב.‬
‫חסר לך אם לא תבואי לבקר.‬
‫ברור שאבוא.‬
‫את יודעת, את חברת האמת הראשונה שלי‬
‫שלא הכרתי כל החיים שלי.‬
‫ואני מצטערת שלא הייתי כאן השבוע. פשוט…‬
‫עם הבחינות וג'ר ו…‬
‫וסקס אחרי שמשלימים, אני מבינה.‬
‫אני פשוט…‬
‫טוב, אבל תדברי בכנות…‬
‫עמוק בלב את שופטת אותי על זה שחזרתי אליו?‬
‫מה שאני חושבת חשוב?‬
‫כן, את חברה שלי ואני מכבדת את דעתך.‬
‫אני חושבת שאכפת לך יותר מדי מדעתם של אחרים.‬
‫אני בוטחת בך שההחלטות שלך יהיו נכונות עבורך.‬
‫בואי הנה.‬
‫טוב. את מוכנה לצאת לדרך?‬
‫כן, כמעט.‬
‫שמח ועצוב להיפרד מהמקום הזה.‬
‫אני רוצה לזכור את כולו, כל פרט ופרט.‬
‫זה לנצח יהיה המקום האחרון שגרתי בו לפני שהתחתנתי.‬
‫אני רוצה כל כך לספר לו,‬
‫ברגע המושלם הזה כשאני עדיין הילדה הקטנה שלו במושב הנוסע,‬
‫והוא עדיין זה שנוהג במכונית.‬
‫הפסקתי לקרוא לו "אבוש" בחטיבת הביניים,‬
‫אבל ברגע הזה, זה מה שיש בליבי.‬
‫אני רוצה לומר, "אבוש, אני מתחתנת".‬
‫זה לא השיר שאתה ואימא הייתם רוקדים לצליליו?‬
‫באמת? רקדתי להרבה שירים בזמני.‬
‫בחייך.‬
‫הייתם משמיעים אותו אחרי ארוחת הערב כשהייתם שותים יין,‬
‫והיית רוקד עם אימא במטבח.‬
‫את זוכרת את זה?‬
‫כן, אתם התנהגתם שונה זה עם זה בלילות ההם.‬
‫שונים במה?‬
‫אני לא יודעת, כאילו, באמת מאוהבים.‬
‫את זוכרת את הלילות האלה כי הכרחנו אותך ואת סטיבן לשטוף כלים.‬
‫מצבו נהדר, דרך אגב.‬
‫אני שמחה.‬
‫הרגע הזה, כשאימא שלך ראתה כמה הודעות קוליות השארת,‬
‫הוא ירדוף אותי לנצח.‬
‫למה אתה מתכוון? הייתם ביחד?‬
‫לא.‬
‫לא. כלומר, כשהיא מצאה אותי, אחרי שדיברתן.‬
‫לא ייאמן כמה הקליטה הייתה גרועה בכנס הזה.‬
‫אבל אני שמח שג'רמיה תמך בך.‬
‫כן, גם אני.‬
‫טוב. "נגלה" אחרונה.‬
‫כן.‬
‫שוב תודה, אבא.‬
‫כן, איפה לשים אותם? -איפה שבא לך.‬
‫לפחות תעלי ארגז.‬
‫תודה. -אני כבר חוזרת.‬
‫אל תרגיש יותר מדי בבית.‬
‫מה?‬
‫רק אלך לבדוק מה עם סטיבן. מה שלומו?‬
‫הוא בסדר. אתה לא צריך לבדוק מה איתו בכל יום.‬
‫אני יודעת מה אתה עושה.‬
‫טוב, מה אני עושה?‬
‫אתה מסתובב פה, בתקווה שאנחנו, אתה יודע, שוב.‬
‫תרחיק את העיניים מלאות הרוך, חבר.‬
‫עיניים מלאות רוך? אלוהים!‬
‫מה שקרה במלון… מה…‬
‫היה יוזמה של שנינו, לא רק שלי.‬
‫אז אל תתקפי אותי רק כי את מרגישה אשמה.‬
‫אני פשוט לא רוצה שתקבל רעיון לא נכון,‬
‫כי מה שעשינו היה דבר חד פעמי.‬
‫אם בלי או סטיבן יגלו אי פעם, לא אוכל להסתכל עליהם.‬
‫גם אני לא.‬
‫אבל אני חושב שבלי חושדת במשהו.‬
‫מה? -כן.‬
‫היא התנהגה מוזר במכונית.‬
‫ואז היא הזכירה את השיר שנהגנו לרקוד לצליליו,‬
‫ואז היא שקעה במחשבות על משהו.‬
‫היא בת 20. היא בטח הייתה מסטולה או חשבה על סקס.‬
‫לא.‬
‫בסדר, אולי אנחנו צריכים לשמור על מרחק זה מזה לעת עתה.‬
‫כן, את כנראה צודקת.‬
‫אולי עדיף שלא אשתתף בטקס ההנצחה בסוף השבוע הזה.‬
‫טוב.‬
‫כן, אני לא צריכה שבעלי לשעבר יפריע באזכרה של חברתי הטובה.‬
‫נהדר. -נהדר.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫לור, הייתי במכונית מ-06:00 בבוקר.‬
‫אני הולך למזוג לעצמי קפה ואז לומר שלום לבן שלנו.‬
‫היי.‬
‫איזה שיר?‬
‫את מכירה את השיר.‬
‫וואו, סוף סוף מישהי שתארח לי חברה מלבד "האחות ראצ'ד".‬
‫אלוהים.‬
‫אז… כמה זמן תישאר בבית?‬
‫אלוהים, אעוף מכאן ברגע שאימא תשחרר אותי מהמיטה הזו.‬
‫כלומר, בחייך, תסתכלי עליי. אני בסדר.‬
‫אפילו הרופא אישר לי לחזור לעבודה.‬
‫אני עדיין לא מאמינה שזה קרה.‬
‫זה היה צלצול השכמה.‬
‫אני צריך להתאפס על עצמי.‬
‫ולהתרכז בעבודה.‬
‫אני יודעת שטיילור מרגישה ממש רע לגבי מה שקרה.‬
‫וואו. כן, בטח.‬
‫מתאים לטיילור להעמיד את עצמה במרכז חוויית סף המוות שלי.‬
‫זה בסדר. לא, הרי לא אני זה שכמעט מת או משהו.‬
‫זה בסדר, בטח. -הרגע אמרת שאתה בסדר.‬
‫כן, אני בסדר עכשיו.‬
‫אז, זהו זה? נגמר ביניכם?‬
‫כי היא עדיין אוהבת אותך, אתה יודע.‬
‫תראי… בלי, מעולם לא הרגשתי על קרקע יציבה איתה.‬
‫את יודעת? אז אני… פשוט הייתי צריך לרדת מרכבת ההרים של טיילור ג'ול.‬
‫למה?‬
‫תנסי לשנות את דעתי?‬
‫לא.‬
‫אלה החיים שלך.‬
‫זה היה יום ששינה את הכול לכולנו.‬
‫אני יודע.‬
‫ואני יודע. את אוהבת את אחיך הגדול.‬
‫עכשיו, לכי תביאי גלידה לאחיך הגדול, בבקשה?‬
‫בסדר. -תודה.‬
‫אימא אמרה בלי מסכים. ביי. -לא, בלי.‬
‫בלי! -אימא, לקחתי לו את המחשב!‬
‫אבא, עזור לי!‬
‫אימא שלך לא אמרה בלי מסכים?‬
‫הנשים האלה!‬
‫הרופא אמר שמסכים זה בסדר. טוב?‬
‫אם אפספס שיחת וידאו מהמשרד,‬
‫לא אוכל להיות אחראי למעשיי.‬
‫אדם מציק לך עם עבודה? -לא.‬
‫לא, אתה יודע מה? אתקשר אליו ואגיד לו שיעזוב אותך בשקט.‬
‫אבא, לא. לא! אדם הוא הבוס שלי. אתה לא יכול לעשות את זה.‬
‫שבוע חופש אחרי אירוע טראומטי כמו זה שעברת,‬
‫זה לא בלתי סביר, סטיבן.‬
‫אתה לא מבין את זה, אבא. -בסדר. תסביר לי.‬
‫עבודה בתחום ההון סיכון כוללת המון לחץ, טוב?‬
‫אי אפשר לצאת לחופש.‬
‫אני מצטער, אבל לעבוד בחוג להיסטוריה‬
‫זה כלום בהשוואה ל"ברייקר".‬
‫אני בטוח שאתה צודק.‬
‫אתה יודע מה? אבדוק אם אוכל לחלץ את המחשב הנייד מאימא שלך‬
‫בדרך החוצה.‬
‫תודה.‬
‫בכל אופן, רק רציתי לוודא שאתה בסדר לפני שאסע הביתה.‬
‫כן, אני בסדר. כן. אני אוהב אותך, אבא.‬
‫אוהב אותך.‬
‫תינוקת שלי!‬
‫אימא. -היי!‬
‫היי.‬
‫היי. -בואי הנה.‬
‫בואי הנה.‬
‫את נראית זוועה. אשים לך מסכה לשיער הלילה.‬
‫תודה רבה. היו לי מבחנים.‬
‫בסדר. -ניקח את השאר מחר.‬
‫בסדר. -בואי.‬
‫איך הייתה הנסיעה? הקשבת לרשימת ההשמעה שלי?‬
‫לא. -היא הייתה מעולה.‬
‫קנית טלוויזיה חדשה?‬
‫כן. נחמדה, אה? -כן.‬
‫הבית נקי. נקי מדי.‬
‫איפה המאפרה והכלים המלוכלכים של סקוט?‬
‫נפרדנו.‬
‫הוא לקח את הטלוויזיה איתו.‬
‫עכשיו נוכל לצפות ב"בנות גילמור" ולאכול בוריטו,‬
‫ולא נצטרך לחלוק את השלט איתו.‬
‫הטיפש הבוגדני הזה שצופה באמנויות לחימה משולבות.‬
‫את סקסית מדי בשבילו.‬
‫הוא נעשה גבר-גבר בזכותי. -כן.‬
‫סיפרתי אותו יפה, שכנעתי אותו להיפטר מג'ינס הנגרים.‬
‫עכשיו הוא חושב שישיג מישהי טובה ממני? בהצלחה לו.‬
‫גברים הם זבל. מה אוכל לומר?‬
‫לא כל הגברים.‬
‫הרגע אמרת, "לא כל הגברים"?‬
‫היי, סטיבן הוא גבר טוב.‬
‫תלכי לבקר אותו?‬
‫לא. אמרתי לך, נגמר בינינו.‬
‫אף פעם לא נגמר בינך לבין סטיבן. -הפעם כן.‬
‫טיי, הוא לא ידע מה הוא אומר.‬
‫הוא היה שברירי ושבור מהתאונה שלו,‬
‫שאת די גרמת לה.‬
‫היי, בלי הפרצוף החמוץ הזה.‬
‫פשוט תלכי לשם, תיראי חמודה…‬
‫לוסינדה, אני נשבעת באלוהים.‬
‫טייטי טוט, הוא הבחור היחיד שאי פעם יצאת איתו‬
‫שבכלל מתקרב לזה שיהיה ראוי לך.‬
‫אז אל תוותרי עליו בכזאת קלות.‬
‫כלומר, תסתכלי על עצמך. בחייך. אין לו סיכוי…‬
‫ברגע שנטפל בשיער שלך. בואי הנה.‬
‫את מעצבנת נורא. -אני יודעת.‬
‫היי.‬
‫איך ישנת בלילה?‬
‫המזרן של אבא שלי התרוקן מאוויר באמצע הלילה,‬
‫ועבדתי עד מאוחר על הנאום.‬
‫אולי כדאי שאקריא אותו עוד פעם אחת לקון.‬
‫מדליק אותו למתוח ביקורת על דקדוק של אנשים.‬
‫לא, לא נראה לי שצריך. הנאום ממש טוב.‬
‫חבל שהוא לא יבוא.‬
‫זה מוזר לבשר לו בטלפון שאנחנו מתחתנים.‬
‫אולי כדאי שנתקשר אליו יחד.‬
‫בהחלט. כלומר…‬
‫אבל אם אתה חושב שעדיף שתספר לו לבד,‬
‫אז זה בסדר מצידי.‬
‫כאילו, זה תלוי בך.‬
‫בסדר, אולי עדיף לבד.‬
‫ובכנות, אני פשוט מודאג יותר ממה ש…‬
‫מה שאבא שלי יאמר.‬
‫אני יודעת. ואימא שלי.‬
‫כולם יחשבו שאנחנו משוגעים שאנחנו עושים את זה, נכון?‬
‫כנראה. כן.‬
‫ג'ר, אתה לא עוזר. -סליחה.‬
‫- קאסה בלנקה -‬
‫בבקשה.‬
‫תודה. -אין בעד מה.‬
‫היי, מה להביא לך?‬
‫אני יודעת שאתה בטח משועמם אם אתה מסכים לארוחת בוקר ב-7:00.‬
‫רק עכשיו את פנויה. אני רוצה לשמוע איך הולך במרפאה.‬
‫כן, זה…‬
‫משעמם. אתה לא מפספס כלום.‬
‫את כזאת שקרנית.‬
‫בסדר, זה מדהים.‬
‫נמאזי נתנה לי להחזיק אתמול ברטרקטור בניתוח.‬
‫את רצינית?‬
‫נחמד.‬
‫מה איתך? אני, כאילו, הדבר הכי חשוב שתעשה היום?‬
‫היית מתה.‬
‫אוכל בצהריים עם דודה שלי.‬
‫עכשיו אתה באמת מדכא אותי.‬
‫מה? שנינו לא יכולים להגיע לאזכרה של אימא שלי מחר,‬
‫אז אנחנו נפגשים.‬
‫רגע, לא תיסע? חשבתי שלא יכולת בגלל המרפאה של נמאזי.‬
‫אני פשוט, אני לא חושב שבריא לי להיות בחברת כולם, אז…‬
‫כוונתך להיות בחברת האקסית שלך, שעדיין לא התגברת עליה?‬
‫אחי, אתה חייב להתמודד עם זה.‬
‫אם אתה שומר מרחק זה רק עושה את זה גדול יותר ממה שזה.‬
‫אתה צריך לנרמל את המצב.‬
‫איך?‬
‫שתי מילים: טיפול בחשיפה.‬
‫טוב, אני לא רוצה לצאת שמוק, אבל את לא יודעת איך זה.‬
‫אתה מתכוון שאין לי מושג איך זה להיות מאוהבת במישהו‬
‫שלעולם לא ירגיש כמוני?‬
‫אבל אתה יודע מה עשיתי? סבלתי בשקט. לא ויתרתי.‬
‫עבדתי והתגברתי, ועכשיו…‬
‫טוב, אני שמח שלא ויתרת.‬
‫היי, פיל אמר לי שיש לך ריאיון במעבדת גארת'.‬
‫פיל סיפר לך?‬
‫כן, נפגשנו לארוחת ערב.‬
‫יצאתם לדייט?‬
‫לא יצאת איתו כדי להשיג לי ריאיון, נכון?‬
‫לא, אידיוט. יצאתי לדייט כדי לתפוס זיון.‬
‫נהדר. כן.‬
‫תפסת זיון?‬
‫כן. -נחמד.‬
‫היי. -היי.‬
‫אנחנו יכולות לדבר?‬
‫כן, בטח.‬
‫היי, טיילור. -היי.‬
‫באתי לכאן כדי לומר שאני מצטערת על אתמול. הייתי שמוקית.‬
‫תודה.‬
‫לא הייתי צריכה להוציא את החרא שלי עלייך.‬
‫זה לא היה הוגן. כן.‬
‫תמיד תהיי אחותי.‬
‫אז, תגידי לי, מה לורל אמרה כשאמרת לה שאת מתחתנ…‬
‫לא, עדיין לא אמרתי לה.‬
‫קדימה, פה גדול, בואי נלך לחדר שלי.‬
‫בסדר.‬
‫אז אני היחידה בעולם שיודעת?‬
‫חוץ ממך ומג'ר. אפילו לא אניקה?‬
‫כן, את היחידה.‬
‫אני אוהבת את זה, ממש. -טוב.‬
‫אז את לא חושבת שאני משוגעת?‬
‫תראי, אני חברה מייסדת של צוות ג'ליפיש,‬
‫ואני… אני הקפטנית המזורגגת של צוות בלי,‬
‫שזה מה שהייתי צריכה לומר בפעם הראשונה. באש ובמים.‬
‫או בחתונה. אתמוך בך בכל מה שתעשי.‬
‫תודה.‬
‫טוב, אז ניסיון שני.‬
‫תראי לי את הטבעת. יש לך?‬
‫כן, הנה.‬
‫זה יהלום או פיסת נייר כסף?‬
‫די! אני אוהבת את הטבעת הזאת. -אני צוחקת.‬
‫ברור שתאהבי.‬
‫אלוהים, סינדרבלי שלי מתחתנת.‬
‫אני יודעת, אבל את צריכה להיות בשקט. -את מתחתנת!‬
‫בסדר, ואני… אני מאוד שמחה שאת בסדר עם זה,‬
‫כי די קיוויתי‬
‫שתהיי השושבינה שלי.‬
‫באמת?‬
‫אלא אם כן את לא רוצה… -לא.‬
‫לא, אני רוצה בוודאות.‬
‫אני רוצה. -בסדר, יופי.‬
‫אלוהים!‬
‫והאמת, אני שמחה שהצעת, כי…‬
‫אלוהים!‬
‫- באושר ובעושר -‬
‫אלוהים!‬
‫איך זה עדיין אצלך?‬
‫נראה לך שהייתי זורקת את התוכנית שלנו לחתונה מהחלומות?‬
‫לא, החתונה שלך מהחלומות. אני השתתפתי בעיקר בגלל המדבקות.‬
‫כן, אלה מדבקות טובות.‬
‫טוב, נעשה מהיום שלך כל מה שתרצי. אני מבטיחה.‬
‫תודה שאת תומכת בי.‬
‫תמיד ולנצח, בי.‬
‫ואת תזדקקי לי.‬
‫כי כשלורל תגלה, האפוקליפסה תגיע.‬
‫גופות, דם ברחובות,‬
‫וב"דם", כוונתי לדם שלך.‬
‫כן. -אני רצינית, בלי.‬
‫אני יודעת. -היא תתחרפן.‬
‫אלוהים.‬
‫חשבתי שאתה מרותק למיטה.‬
‫הייתי צריך שינוי בנוף, אז…‬
‫אני יכולה לחלץ אותך מכאן.‬
‫כן, תראי, עדיף שאחזור למיטה לפני שלורל תראה אותי.‬
‫לעזור לך לעלות? -אני בסדר.‬
‫אתה בסדר? -אני בסדר. רק קצת כואב לי.‬
‫אתה בטוח?‬
‫לגמרי.‬
‫נו, איך הלך?‬
‫הלך.‬
‫היי, לוסינדה.‬
‫סטיבן, מותק, איך אתה מרגיש?‬
‫אני מרגיש נהדר.‬
‫אני יכול להיות בלם ב"פילדלפיה פיליז".‬
‫מצבי טוב עד כדי כך.‬
‫יש! זה אומר שאתה יכול לעזור לי עם השאלה העסקית שיש לי.‬
‫טוב. כן, בסדר, כן. מה קורה?‬
‫אתה יכול לבוא ולבדוק את ספרי החשבונות שלי מסלון היופי?‬
‫סקוט תמיד טיפל בכל הכסף, וכעת משנפרדנו,‬
‫אני לא מבינה בזה כלום.‬
‫את יודעת שאני לא רואה חשבון, נכון?‬
‫טוב, תמיד היה כל כך טוב במתמטיקה.‬
‫וואו. כי אני אסייתי.‬
‫לא! כי היית תלמיד מצטיין, טיפשון.‬
‫אז חשבתי שאם תבוא, טיילור תוכל להסביר לך הכול.‬
‫היא יודעת שאת מבקשת ממני?‬
‫אתם עדיין מיודדים, נכון?‬
‫כן, נכון.‬
‫בסדר, טוב, תראי, תשלחי לי את הקבצים בדוא"ל,‬
‫ואם יהיו לי שאלות, אתקשר אליה. בסדר?‬
‫בסדר. נהדר.‬
‫בסדר. ביי.‬
‫ביי, מותק.‬
‫תראי כמה זעירה היית. והלחיים החמודות שלך.‬
‫אלוהים, אימא.‬
‫תראי את השיער של סוזנה.‬
‫מה? -לא!‬
‫תראי את השיער שלך!‬
‫פוני בצד היה אופנתי ב-2003. -לא.‬
‫יש כל כך הרבה. איך בכלל בוחרים?‬
‫טוב, זה בשביל לוח הזיכרון שלה.‬
‫נבחר את אלה שנראה לנו שהיא הייתה רוצה שיזכירו לנו אותה.‬
‫וואו, תמיד אהבתי את זאת.‬
‫היא לא האהובה עליי.‬
‫למה? כי אבא מופיע בה?‬
‫לדעתי יש תמונות טובות יותר.‬
‫תראי, יום הולדת 16 שלך.‬
‫בק אהבה להגזים בימי ההולדת שלך.‬
‫זוכרת את כתרי הפרחים ואת הלובסטר ואת מיץ התפוחים התוסס?‬
‫והשנה תהיה לנו שמפניה אמיתית ליום ההולדת ה-21 שלך.‬
‫נהדר, תוכלי לראות אותי שיכורה באופן חוקי.‬
‫חבל שבק לא תראה את זה.‬
‫היא ראתה אותך שיכורה באופן בלתי חוקי.‬
‫זוכרת את יום העצמאות? מגש העוגה של סוזנה?‬
‫כן.‬
‫זה כל כך מוזר לגדול ולעבור את כל אבני הדרך האלה בלעדיה.‬
‫היא מפספסת כל כך הרבה.‬
‫היא הייתה כל כך גאה בעתיד שאת מתכננת לעצמך.‬
‫הלימודים שלך, ג'רמיה, פריז.‬
‫אני יודעת שהיא באמת רצתה לקחת אותך לשם כמתנת סיום הלימודים שלך.‬
‫מה? -הייתם כאלה תינוקות כאן, כל כך חמודים.‬
‫זוכרת שקונרד אמר שאם תאכלי מספיק גזרים,‬
‫תהיה לך ראיית רנטגן, והאמנת לו?‬
‫אלוהים. כן. הייתי ממש פתיה אז.‬
‫האמנתי לכל מה שהוא אמר לי.‬
‫דיברת איתו לאחרונה?‬
‫הסתמסנו כשסטיבן היה בבית החולים.‬
‫הוא בטח מוצף בעבודה החדשה. הוא עובד כל כך קשה.‬
‫עצוב לי שהוא מפספס את טקס ההנצחה.‬
‫אבל אמרת שמישהי מהמקלט תצלם אותו, נכון?‬
‫נוכל לשלוח לו את זה.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫לא, זה "לא".‬
‫אני אוהבת אותה. -"לא" ודאי.‬
‫זאת. אולי אם פשוט נגזור אותה שם?‬
‫כן, בסדר.‬
‫הלו?‬
‫היי.‬
‫אנחנו יכולים לדבר? לגבי אימך.‬
‫מה איתה?‬
‫כן, טוב, היא ביקשה ממני לעיין בספרי החשבונות שלה ו…‬
‫המצב לא טוב, טיילור.‬
‫היא ביקשה ממך? אני ארצח את האישה הזאת.‬
‫כן. תרצחי אותה כמה שתרצי,‬
‫אבל יש לה בעיות גדולות יותר. הסלון שלה בהפסדים.‬
‫אני מצטער, אין דרך אחרת להגיד את זה,‬
‫אבל לוסינדה אכלה אותה.‬
‫במקרה הטוב ביותר, היא תחזיק מעמד עד סוף החודש.‬
‫שיט.‬
‫כן.‬
‫כן…‬
‫תראי… מתי את נוסעת לניו יורק? אני יכול…‬
‫לעזור לה לקחת הלוואה.‬
‫אני תכף יוצא לקאזינס, אבל אוכל להתקשר אליה בהמשך.‬
‫לא. תודה רבה לך על מה שעשית.‬
‫זה ממש לא בסדר שהיא ביקשה ממך.‬
‫אבל זו כבר לא הבעיה שלך.‬
‫לא, זו לא הייתה טרחה, טיילור.‬
‫אני מתכוון, באמת… -לא. ביי, סטיבן. זה פאקינג… אימא!‬
‫את יפהפייה, מותק.‬
‫בק הייתה אוהבת את השמלה הזאת.‬
‫כן.‬
‫וואו! לשם שינוי את לא נראית זוועה.‬
‫תתעלמי ממנו. הוא מדבר ככה בגלל פגיעת הראש.‬
‫את צודקת. היא עדיין נראית זוועה.‬
‫סטיבן!‬
‫אלוהים, סטיבן, אתה בסדר? -אני אנהג.‬
‫לא. -אני…‬
‫אבא ייפגש איתנו שם?‬
‫הוא לא יגיע. איזו דרמה עם ועדת הקביעות.‬
‫כן, אבל אני בטוחה שהוא יבוא לקאזינס מתישהו הקיץ.‬
‫כן, פשוט עבר כל כך הרבה זמן מאז שכולנו היינו ביחד.‬
‫די ציפיתי לזה.‬
‫אני מצטערת, מותק.‬
‫בסדר, קדימה, חייבים לזוז. -כן.‬
‫תודה. -כן, כמובן.‬
‫תודה.‬
‫היי.‬
‫היי. -היי, יפהפייה.‬
‫הבאת את הטבעת?‬
‫כן. הלוואי שיכולתי לענוד אותה עכשיו.‬
‫בקרוב.‬
‫את מוכנה?‬
‫כן. אבל חדשות רעות. לא התאפשר לאבא שלי לבוא.‬
‫אבל זה בסדר, פשוט נתקשר אליו אחר כך.‬
‫בסדר, כן.‬
‫אני רק צריך לעבור את הנאום הזה בלי להתעלף.‬
‫מה? אתה תהיה נהדר. -תודה.‬
‫קדימה, בואו נלך.‬
‫איפה סטיבן? -בשירותים.‬
‫אמרתי לו שחליטה קרה גדולה זה מוגזם.‬
‫היום חשוב מאוד למשפחה שלי,‬
‫ואני יודע שהגן הזה היה הכי חשוב בעולם לאימא שלי.‬
‫היא הייתה נהנית להיות כאן ביום שכזה.‬
‫מקלט הנשים היה מאוד חשוב לה.‬
‫אפילו כשהיא לא הייתה בקאזינס,‬
‫היא חשבה על כל אחת ואחת מכן.‬
‫אימא שלי האמינה שמשפחה היא מעבר לקשרי דם.‬
‫היא האמינה שמשפחה מתרחבת כל החיים.‬
‫כל מי שאהבת היה משפחה.‬
‫כל מי שאהב אותך.‬
‫אני יודע שהכבוד המדהים הזה היה נוגע לליבה,‬
‫ואני מקווה שתסתובבו כאן היום ותחושו באהבתה.‬
‫אני כל כך גאה להיות הארוסה שלך.‬
‫אני לא יכול לחכות להתחתן איתך.‬
‫ואני איתך.‬
‫איזה סוג של פרחים את רוצה לחתונה?‬
‫אני לא יודעת. יפים?‬
‫כמו אלה?‬
‫קון!‬
‫היי, אחי.‬
‫היי.‬
‫קונרד, אני לא מאמינה שהגעת. -לא ידעתי שתבוא.‬
‫כן, הזזתי כמה דברים. עליתי לטיסת לילה.‬
‫זה הבן שלי. מציל חיים, ועדיין יש לו זמן למשפחה.‬
‫בסדר, אבא, תירגע. אני עדיין לא רופא.‬
‫אחי. -היי.‬
‫טוב לראות אותך. -הנאום היה מעולה.‬
‫תודה. -כזה טוב.‬
‫אני שמח שאתה כאן.‬
‫היי.‬
‫היי! -היי… כן!‬
‫קוני ממש שמח שאחותו הקטנה שוב פה.‬
‫מה שלומך, אחות קטנה?‬
‫נהדר, כן. שלומנו… שלומנו נהדר.‬
‫כן. מזמן לא התראינו.‬
‫זמן להצטלם. בואו נצלם תמונה משפחתית, אולי ליד הספסל?‬
‫נהדר, קדימה. -זה יהיה נהדר.‬
‫על מה אתה חושב?‬
‫כלום.‬
‫רק אל תיפגעי אם הוא יגיד משהו מוזר.‬
‫מי?‬
‫אבא שלי.‬
‫את יודעת איך הוא. פשוט… אל תיעלבי באופן אישי, בסדר?‬
‫כן. נכון. אני לא.‬
‫יופי.‬
‫נראה לך שאנחנו צריכים למשוך את קון הצידה ולספר לו לפני כולם?‬
‫כן.‬
‫או…‬
‫או שפשוט נתמקד היום באימא שלי?‬
‫אולי. כלומר, באמת חבל שאבא שלי לא פה.‬
‫רציתי לספר לו ולאימא שלי באותו זמן, אז…‬
‫כן. טוב, בואי נחכה.‬
‫כן. בסדר.‬
‫אני… הלוואי שיכולת לענוד את הטבעת בגלוי ובגאווה.‬
‫אני מאוד גלויה וגאה, בסדר?‬
‫ג'רמיה פישר יתחתן איתי! אנחנו מתחתנים!‬
‫רואה?‬
‫מה אמרתי לך?‬
‫אני רק מנסה להבין. אז נתת לסקוט לטפל בכל זה?‬
‫ואיך לא ידעת שזה כל כך נורא?‬
‫אני לא יודעת! אני מרגישה כל כך טיפשה.‬
‫כן, טוב, זה באמת היה טיפשי.‬
‫אמרתי לך שסקוט היה לוזר. מסתבר שהוא… הוא אידיוט!‬
‫תפסיקי לצעוק. אולי אאבד את הסלון!‬
‫כן, אימא, אולי.‬
‫טוב, אז מה אני עושה?‬
‫אני לא יודעת!‬
‫אני לא יודעת. מה את רוצה שאני אגיד?‬
‫והעובדה שהכנסת את סטיבן לעניינים שלנו, זה כאילו…‬
‫הוא ילד, את יודעת?‬
‫הוא ילד. הוא בן 22, וזה מביך אותי.‬
‫רק ניסיתי לעזור. אני…‬
‫אני מצטערת. כל כך.‬
‫אני אתקן את זה. טוב? כמו תמיד.‬
‫אבל איך תתקני את זה?‬
‫אבקש מסבתא את הכסף.‬
‫לא! לא. זה… היא פשוט תתפוס עלייך תחת בגלל זה כמו בפעם הקודמת.‬
‫אנחנו נפתור את זה ביחד.‬
‫באמת.‬
‫אני נוסעת לניו יורק רק בעוד שבועיים, אז…‬
‫בואי הנה. אל תבכי.‬
‫מה הייתי עושה בלעדייך?‬
‫הזמנו לפני שבועות. -לא נראה לי.‬
‫שולחן לפישר? -סטיבן, כמעט שכחתי.‬
‫משהו מהמשרד בשבילך.‬
‫תודה.‬
‫אדם, האם שכחת לבצע את ההזמנה?‬
‫לא, היא על שמך.‬
‫זה על שם "פארק".‬
‫אוכל להתקשר למנהל…‬
‫זה נחמד מצידם.‬
‫- אני מספיקה המון בלעדיך, דניס -‬
‫כן, ממש נחמד. כן.‬
‫אני לא יודע. אני…‬
‫אני אוהב את אבא שלך, אבל לפעמים זה מבאס לעבוד עבור בחור‬
‫שכנראה החליף לי חיתול בשלב מסוים.‬
‫אם זה משפר את הרגשתך,‬
‫לא נראה לי שאבא שלי אי פעם החליף למישהו חיתול.‬
‫אימא שלי אמרה לי שאתה עובד במרפאה.‬
‫כן.‬
‫זה מגניב.‬
‫אדם מסנדל אותי עם גלגלי עזר.‬
‫כלומר, אם הוא לא ייתן לי להוריד אותם, לעולם לא אוכל…‬
‫לא אוכל להגיע למקום שאני באמת רוצה להיות בו.‬
‫איפה זה?‬
‫אני רוצה ליצור דברים.‬
‫אתה יודע, הון סיכון הוא לא המטרה הסופית שלי.‬
‫אני רק צריך לאכול חרא עד שיתחילו לקחת אותי ברצינות.‬
‫ואז אקח את הקשרים האלה ואצור את הדבר, אתה יודע?‬
‫טוב, אני גאה בך.‬
‫ותאמין לי, אתה…‬
‫עושה הרבה יותר ממני.‬
‫טוב, על פי אימא שלי, אתה הצלת את חיי.‬
‫אז תודה.‬
‫הבוסית שלי הרימה טלפון.‬
‫טוב, למרות זאת.‬
‫ממש חשוב לי שעזרת.‬
‫מובן שעזרתי.‬
‫טוב, תודה.‬
‫השולחן מוכן.‬
‫שולחן נהדר, אה?‬
‫כן, ממש נחמד.‬
‫ואם מחליקים לבחור 50 דולר, מקבלים את השולחן הכי טוב.‬
‫לא, שום מושג. -זו הפרסומת הכי טובה אי פעם.‬
‫לא בטוח. -אתה כל כך מצחיק, אתה יודע?‬
‫תודה.‬
‫כן. -ארוחת הצהריים על חשבוני.‬
‫בלי ויכוחים, אדם.‬
‫אם כך, אזמין פירות ים ובשר.‬
‫תודה.‬
‫גם לי. תודה.‬
‫אני רוצה מרק עגבניות, בבקשה.‬
‫למנה העיקרית שלך?‬
‫כן, אני לא כל כך רעבה.‬
‫אני אשמח לסלמון.‬
‫כמובן. -תודה.‬
‫אפשר דג חרב, בבקשה?‬
‫אפשר לקבל מגדל פירות ים, בבקשה? ושיגיע מייד?‬
‫שבלי לא תרעב כשנחכה למנות העיקריות.‬
‫תודה, מר פישר.‬
‫בחייך. כולנו מבוגרים כאן.‬
‫בלי, גמרנו עם "מר פישר", טוב? תקראי לי "אדם".‬
‫אני אנסה, אדם.‬
‫אז למה אתה אף פעם לא יוצא מקליפורניה, פישר?‬
‫טוב, אני כאן עכשיו, לא?‬
‫טוב, כן, כלומר, לראשונה זה שנתיים?‬
‫משהו כזה.‬
‫יש לך בחורה שם?‬
‫לא, שום בחורה.‬
‫קונרד משתכר. עכשיו זו מסיבה.‬
‫טוב, לפני שכולם ישתכרו,‬
‫אדם ואני רצינו להרים כוסית.‬
‫כן, אפתח בכך שאומר,‬
‫תודה, לורל, על האירוע המדהים הזה.‬
‫מסיבות היו יותר הצד החזק של סוז מאשר שלך,‬
‫אבל זה היה יום יפה לכבודה של אישה יפה.‬
‫תודה.‬
‫ותודה לכולכם שבאתם.‬
‫אני שמח שיכולנו לכבד את סוזנה יחד. לחיי סוז.‬
‫לחיי בק.‬
‫לחיי אימא. -לאימא.‬
‫לסוזנה. -לסוזנה.‬
‫ורצינו להגיד משהו קטן לכל אחד מכם.‬
‫סטיבן, מותק, חווית משהו מפחיד לאחרונה.‬
‫אלוהים, אישה! אני בסדר!‬
‫אני יודעת, אבל זו הייתה תזכורת שלמרות ההישגים המרשימים שלך,‬
‫ותודה שחסכת ממני את שכר הלימוד לסמסטר האחרון בפרינסטון,‬
‫אתה תמיד תהיה התינוק שלי.‬
‫לחיי סטיבן.‬
‫זה היה כל כך מתוק. -שתוק, אחי.‬
‫בסדר.‬
‫סטיבן הוא לא האדם המרשים היחיד, לורל.‬
‫לחיי קוני, הרופא לעתיד.‬
‫חכם וחסר אנוכיות. זה שילוב אדיר.‬
‫ובלי, הילדה המתוקה שלי.‬
‫אני זוכרת את הפעם הראשונה שנסעתי לחו"ל,‬
‫איך… לפתע הרגשתי כמה העולם גדול ועמוס אפשרויות.‬
‫לחיי העתיד המזהיר שלך.‬
‫לחיי עתידך.‬
‫ובואו לא נשכח את ג'רמיה, הסטודנט שנשאר לעוד שנה.‬
‫נחזיק אצבעות, רק עוד סמסטר אחד עד לקבלת התעודה.‬
‫ואז אני מניח… שנראה.‬
‫תודה, אבא.‬
‫למעשה גם לג'ר יש תוכניות ממש גדולות לעתיד שלו.‬
‫בלי, את לא… את לא חייבת.‬
‫לו ולי, אני צריכה להגיד…‬
‫אנחנו מתחתנים!‬
‫באוגוסט.‬
‫סליחה, מה? -מה?‬
‫זאת בדיחה?‬
‫לא. -לא.‬
‫לא?‬
‫לא.‬
‫אלוהים. לזה אני מתכוון כשאני מדבר על אחריות.‬
‫לתוך מה גררת אותה? -מה?‬
‫על מה אתה מדבר? אני לא גורר אותה לשום דבר.‬
‫רגע. אתם רציניים?‬
‫כן! -כן!‬
‫אתם לא מוכנים לזה. -לא!‬
‫זה מאוד לא אחראי.‬
‫אתם לא מוכנים. -אנחנו לגמרי מוכנים לזה.‬
‫למה שתעשו את זה? -מה זאת אומרת?‬
‫ברור שהיא בהיריון.‬
‫את בהיריון? כמה פעמים דיברנו על אמצעי מניעה?‬
‫אני לא בהיריון!‬
‫לורל, אני נשבע שזה לא המצב.‬
‫טוב, מה עם פריז? -אני עדיין אטוס לשם!‬
‫איזבל, אני לא יכולה…‬
‫זה… -מטורף.‬
‫פסיכי! אתם חיים באשליות!‬
‫לור, אנחנו מאוהבים ורוצים להיות ביחד.‬
‫אתם ביחד. אם אתם רוצים לעשות את הצעד הבא,‬
‫תעברו לגור ביחד, תעשו אומנה לחתול.‬
‫למה למהר להתחתן?‬
‫כי אני אוהבת אותו, ומשום שהוא המשפחה שלי ו…‬
‫זה מה שסוזנה תמיד אמרה, נכון?‬
‫משפחה היא הדבר הכי חשוב.‬
‫אל תחשוב שתקבל את הטבעת של אימך.‬
‫לא, אבא, לא ציפיתי לזה ממך.‬
‫לא צריך את הטבעת של סוזנה. ג'ר קנה לי טבעת משלי.‬
‫עם איזה כסף?‬
‫עם שלי.‬
‫לא. אני לא מאמינה שזה קורה עכשיו.‬
‫אלוהים! -אתה יכול לשתוק?‬
‫לא, זה מטורף! -שתוק!‬
‫זה מטורף. -מה הבעיה שלך?‬
‫סטיבן. -ידעת על זה?‬
‫לא. -מגדל פירות הים.‬
‫האמת, חל שינוי בתוכניות.‬
‫תבטלו הכול. אני אטפל בחשבון.‬
‫את רצינית?‬
‫כן, אני רצינית מאוד.‬
‫בסדר. בוא נלך, ג'ר.‬
‫בדיוק… -כן. אני יודעת. אני מצטערת.‬
‫אני יודעת שרצית לספר לקונרד,‬
‫אבל לא יכולתי לשתוק יותר.‬
‫לא. אני שמח שהם יודעים.‬
‫גם אני. בנוסף, לא ייאמן.‬
‫לא ייאמן.‬
‫יהיה בסדר, נכון? -כן.‬
‫הם פשוט… הם נבהלו. זה היה החלק הקשה.‬
‫אפילו אם הם עצבניים עכשיו, הם יתעשתו. הם חייבים.‬
‫כן.‬
‫זהו את המציאות, בסדר? פחות התמזמזות, יותר התרפסות.‬
‫בלי, למכונית. נוסעים הביתה.‬
‫הביתה? לא נוסעים אל הבית?‬
‫לא!‬
‫אני נשארת כאן בקיץ עם ג'רמיה, זוכרת?‬
‫התוכנית השתנתה. את באה איתנו.‬
‫מה? את לא יכולה לעשות את זה! -אני כן!‬
‫היי, בלי. את צריכה ללכת איתה.‬
‫מה?‬
‫כן. שהמצב יירגע ואני אשכנע את אבא שלי.‬
‫בלי, בואי. -אני באה!‬
‫אני אוהבת אותך. -אני יותר.‬
‫הרסת את היום.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫ביי.‬
‫תרגום כתוביות: רינת זוהר מנחם‬
‫בקרת כתוביות נעמי מאזוז‬ נחם‬