V minulých dílech jste viděli…
Vezmeš si mě?
Ano.
Doufala jsem, že mi půjdeš za družičku.
Bude to podle tvých představ.
Bylo to jen jednou a dost.
Možná bych neměl
-jet na tu oslavu. -Prima.
Promluvíme si? Jde o tvou mámu.
Její salon prodělává.
-Conrade! -Tys přijel!
Jo, udělal jsem si volno. Přiletěl jsem ráno.
Budeme se brát! V srpnu.
To má být vtip?
-Tohle je… -Hustý!
Pošahaný! Pojedeš s námi.
Přijmou to. Musí.
LÉTO, KDY JSEM ZKRÁSNĚLA
Jeremy!
Hodně štěstí, zdraví,
hodně štěstí, zdraví. Hodně štěstí, zdraví, milá…
Víc nedostanu?
Jsem tak nějak v práci.
Dělám si legraci.
Jak to dnes na stáži jde?
Někdo mi ráno nechal na stole dudlík.
A možná to byl můj táta, takže…
Pořád ti říkají protekční hošík?
Jo.
Možná je to tím, že se tady nemůžu připojit k wifi,
ale vypadáš starší.
Možná i moudřejší?
A nezapomínej, bohatší.
Pití platí oslavenkyně.
Ne, každý cent jde na naši svatbu.
Strašně bych tě teď chtěl.
Neříkal bys to, kdybys viděl moje nohy.
Nelíbí se mi, že musíš tolik dřít.
Jo, ale ty taky pracuješ.
Jsem jen stážista a je to práce na prd.
Nemakám kvůli té svatbě ani zdaleka jako ty.
Celý den sedím v kanceláři, zatímco ty se dřeš
na dvou směnách u Behra. To se mi nezdá fér.
Mně to nevadí. Je to pro naši budoucnost.
A neflákáš se. Snažíš se získat si tátu.
Ukazuješ mu, že jsi zodpovědný dospělý.
Jo, snažím se moc nevyčnívat
a nenaštvat ho, ale možná dnes…
Promluvím si s ním o svatbě a uvidíme.
Dobře.
Nadhodila jsi Laurel, že byste šly spolu vybírat šaty?
Ne. Máma pokaždé změní téma, když začnu o svatbě.
A táta mi zavolá,
jen když ví, že jsem v práci a nemůžu to vzít.
Doufala jsem, že Steven je přesvědčí,
ale abych ho citovala: „Miluju tě, ale naser si.“
Prostě budeme dělat, co děláme. Však oni změní názor.
Už jsou to dva týdny, Jeremy.
Takže do svatby nám zbývá šest týdnů.
Moc mi chybíš.
Ty mně taky. Promiň, že ti nemůžu dát pusu k narozeninám.
Ani nemám pocit, že mám narozeniny.
Asi proto, že nejsem v Cousins.
Ale večer jdeš někam s Taylor, ne?
Jo, zajdeme na večeři.
Prima. První rundu platím já.
Pošlu ti svůj dnešní plat.
Mělo by to stačit aspoň na dvě koly s rumem.
Ty mě ale rozmazluješ.
Kde jsou vidličky?
Dala jsem je na stůl.
Asi ji slyším. Připrav se.
-Překvapení! -Překvapení!
To je neuvěřitelný!
Mickeymouseovský palačinky!
Jednadvacetiny jsou důležité.
A máme tě rádi.
-Děkuju. -Vítej v dospělosti.
To je od nás obou.
Je z roku, kdy ses narodila. Šetřili jsme ho pro tebe.
No ne! Moc děkuju.
Otevřeme ho s Jeremym, až příště přijede.
Co máš dnes v plánu?
Mám ranní směnu a…
A pak jsem chtěla jít vybírat svatební šaty.
Půjdeš se mnou?
Nemůžu.
Protože máš jiné plány? Můžeme jít jindy.
Prostě nemůžu.
Hodně by to pro mě znamenalo.
Promiň, ale nerozmyslela jsem si to. Jste moc mladí.
Byla by chyba se teď vdávat.
Mrzí mě, že to tak vidíš.
Musím do práce.
Počkej, dojez si snídani.
Ne, přijdu pozdě. Ale díky za dárek.
Co budeme dělat?
Myslela jsem, že až bude doma, přivedu ji k rozumu.
Laurel, myslím, že ta svatba bude.
Nejsou o moc mladší než my, když jsme se brali.
A jak to dopadlo?
Tak jo. Au!
Víš, že na to není zralá.
Samozřejmě, že není. Jsou to děti.
Ale trocha diplomacie by mohla dost pomoct.
Naše dcera je tvrdohlavá a čím víc tlačíš,
tím víc se zatvrdí.
Já ji přesvědčím.
Odkud to asi má?
Věř mi, tahle svatba se konat nebude.
Doufám, že mě nepodrazíš.
Přinesl jsem ti latte.
Extra horké, jak to máš rád.
-Díky. -Jo.
Ještě jednou díky za tu stáž. Vážím si toho.
Teď když budeš manžel, plavčíkování to nejspíš nevytrhne.
No, Belly má nejradši instantní nudle,
takže si poradíme tak jako tak.
To je na schůzku se StarcadeX?
Přečtu si to, jestli chceš druhý názor.
Opatrně, stážisto.
Když mluvíme o té svatbě,
sepisujeme s Belly seznam hostů.
Máme tě tam dát s doprovodem?
Teď na to není čas. Soustřeď se na práci.
Ale předtím jsi říkal…
Už jsi objednal oběd?
Ne, ještě ne.
Tak bych s tím začal. A nezapomeň na dresinky navíc.
Jasně.
Dnes je důležitý den, tak ať to klape.
Snažte se a dávejte pozor.
Ty zkontroluješ telekonferenci s IT.
Můžeš se mrknout, jak jsme na tom
-s toaleťákem? -Jasně.
Počkáš na ně na recepci?
Jeremy…
Ten oblek ti moc sluší.
Díky, Kayleigh.
Protekční hošík vypadá v obleku hezoučky.
Denise…
Můžeš připravit občerstvení.
Cože? Hele, připravíš občerstvení.
Nemůžu, mám teď práci.
Promiň, zapomněla jsem, že poskoka neděláš.
Táta chce, abych objednal oběd.
Tak jo. Ale nezapomeň na dresinky navíc.
Já vím.
Teď mě šikanujou. Není šikana nelegální?
Jsi stážista, musíš se vzchopit, nebo ti dají zabrat ještě víc.
Jen do toho, ven s tím.
Jinak vypadáš, jako bys měl zácpu.
Proč jsi Jeremyho tak tvrdá?
Protože je debil.
-Ale není. -Ale je.
Protekční hezounek si sem nakráčí,
udělá jednu stáž a za půl roku mi bude šéfovat.
Taky si dávej pozor.
Já jsem hezkej.
Tak jo.
Jsi mrzutá.
Adam ti dává podřadnou práci jako nám.
-Oba bysme tam měli být. -Ne.
Já bych tam měla být. Jsem tu dva roky.
Jsi tu novej. Jsi sotva o krok před Jeremym.
Ale kvůli tomuhle mě přijali.
Znám svět her. Mluvím jejich řečí.
A proč myslíš, že já ne?
Pořád mám zanícený šlachy z betatestování Eternity Spool.
No dobrý, Denise.
Potřebuješ pomoct?
-Prosím tě, jen se cpi. -Jo.
Taky že jo.
A buď na mýho kámoše milá.
Tak co?
To jsou moje šaty?
Kdybych si je hypoteticky dnes vzala do baru Oasis,
počítalo by se to jako pomsta?
Scottovi kámoši mu napíšou.
Jo, ale… Mami, dnes jsme se měly věnovat salonu.
Celé ráno ses věnovala tomuhle?
Vymýšlelas, jak se pomstíš?
-Tak jo, ty otravo. -Jo.
Jsem otravná, protože je to vážný
a potřebuju pomoc. Posadíš se?
Prosím.
Tak jo.
Potápíme se?
Ne, to nedovolím. Jen musíme provést změny.
Třeba zavolám Scottovi, abys to nemusela řešit.
Mami, ne! Nepotřebujeme, aby nám s tím pomáhal nějakej chlap.
Zvládneme to.
Když se zbavíš výdajů za pronájem salonu,
můžeš splatit ten dluh. Pamatuješ?
Až rozjedeme tvůj domácí salon, můžeme splatit zbytek.
-Dobře. -Dobře?
Dává to smysl, když to říkáš. Jen…
-Víš, že nejsem tak chytrá jako ty… -To je…
Hele, není to tak zlý, jak to vypadá.
Zdá se to moc, ale…
Než pojedu do New Yorku,
většina tohohle zmatku se vyřeší. Slibuju.
Čau, oslavenkyně.
Ahoj. Můžeme spolu vybrat svatební šaty?
-Až skončím v práci? -Co…
Nechtělas počkat, až si to máma rozmyslí?
Belly chce vybírat šaty?
Když budu čekat moc dlouho,
nejspíš půjdu k oltáři v kraťasech…
Taylor, já vím, že si nejspíš balíš věci, ale…
Ani jsem nezačala. Pomáhám mámě.
Tohle počká. Sama jsi říkala, že to není tak zlé, jak to vypadá.
-Belly, jdeme do toho! -Dobře.
Paráda!
Sejdeme se v obchoďáku asi za hodinu.
Tak jo, budu tam za chvilku.
Tak jo. Zatím.
Myslíš, že Adam to fakt chce, nebo to jen tak dělá?
Těžko říct.
Proč by se s nimi scházel,
kdyby je nechtěl financovat?
Třeba je chce rozprodat po částech.
Rozprodat co? Celý je to habaďúra,
jako pytlík čipsů z automatu.
Co? Je v tom jen vzduch a tak tři čipsy. No tak.
Je tam vlastně oxid dusný, aby zůstaly čerstvé.
To se na Princetonu neučí?
Vzpomněla sis, že jsem chodil na Princeton.
Jeremy!
-Jak to tam vypadá? -O čem mluví?
Mluví o dosahování cílů.
A pak někdo zmínil „kolaborativní syntézu“.
A naposled jsem zaslechl
„maximalizování zdrojů pro dodávky“.
Pardon, dodávané položky.
Musím na vzduch. Panebože.
Tak jo.
Sedíš tam celej den, čekáš na ten moment…
Proč je můj táta takovej vůl?
To je řečnická otázka?
Jsem tady a dokazuju, že jsem dospělej,
a on se po mně jen vozí
a nenajde si chvilku, abysme si promluvili o svatbě.
Nerad ti to říkám, ale bude to chtít víc než kafe,
aby s tím tvůj táta souhlasil.
Jako co?
Já nevím, třeba počkat deset let?
Ty taky?
Ne, prosím tě…
Víš, že jsi pro mně jako brácha.
Ale oženit se v jednadvaceti je trochu šílený.
Asi jo. No škoda,
chtěl jsem, abys mi šel za svědka. Ale to je fuk.
Cože, za svědka? Jako fakt?
Jo.
No, za druhého svědka.
Musím se dovolat Conradovi. Ale jestli se ti nechce…
Promiň. Ne, vážím si toho.
Fakt, bude mi ctí. Díky.
Tak jo.
Musíme začít plánovat rozlučku se svobodou.
-Jo. -Co třeba Atlantic City?
Ne, máš pravdu.
Tohle je jednou za život. Rozjedeme to. Vegas!
Takže to bereš?
No jasně! Beru to.
Jen…
Udělej mi laskavost.
Moc o tom zatím nemluv. Prosím.
Slíznu to, kdyby se to máma dověděla.
Neboj, udělám všechno, aby ti to máma schválila.
Tak jo, oslavenkyně. Co říkáš na tuhle nádheru?
Jasně, zkusím si je.
Dělám si samozřejmě srandu. Ani nejsou bílý. Jsi v pohodě?
Jo, promiň.
Hele, já vím, že některý ty šaty…
Ale kdybysme šly do obchodu pro nevěsty,
šaty by stály desetkrát tolik. Jedny bílý šaty jako druhý, ne?
Někde tady jsou, cítím to.
Našla jsem výprodej!
Zbláznila jsem se, nebo jsou tyhle fakt hustý?
Neříkej „fakt hustý“.
To je pro tebe?
-Dělám víc věcí najednou. -Ne.
Jen bílý šaty. Hledej dál.
-Tak jo, ty chytrá. -Jo.
Promiň…
Udělá cokoli, aby nemusela řešit svý problémy.
Ale bude muset, protože příští týden odjedu.
Těšíš se? Mluvíš o té stáži už strašně dlouho.
-Jo, bude to hustý. -Jo.
Dělají PR pro Met Gala.
-Met Gala! -No jo!
-Jo, Met Gala. -To je boží.
-Šílený. -Jo.
Ahoj.
Belly, kdyby ti šla na nervy, řekni.
Můžeme ji nechat v nejbližším krámě.
Na pár hodin se tam zabaví.
-Stačí říct. -Ne, v pohodě. Miluju Lucindu.
Tak jo.
Jo.
Aspoň něčí máma je tady.
Sakra, Belly. Fakt mě to mrzí.
Najdeme ty šaty, jo?
Když jsi na dně, už to může být jen lepší.
Tohle je dno.
Ty jo…
Můžeš mít fakt trapnou svatbu. Vyzkoušíš si je.
-Ne. -Jo.
-Jdeme. -Tak jo.
-Uvítejte nevěstu. -Vezmi si je na Met Gala.
A máme vítěze.
Zničte je ohněm.
Ať už je nevidím.
Tak jo, skončíme?
Máš tam ještě jedny z výprodeje.
-Jo, ale… -Vyzkoušej si je a pak půjdeme.
-Poslední. -Zkus si je, jsme tady.
-Dobře. -Dobře.
-Ano. -S hanbou domů.
Zpátky do šatny.
Tak co dál? Narozeninové koktejly?
Co dál? Půjdeš domů
a zapracuješ na plánu podnikání. Já s Belly budeme slavit.
Cože? Ne. Na to máme spoustu času.
Ne, mami, nemáme.
Tak jo.
Možná se mi to jen zdá,
ale tyhle možná nestojí úplně za prd.
Ale jsou moc obyčejný, co? Nejsou dost slavnostní.
Ne, jsou…
To je tvůj styl.
Jo, tyhle jsou ty pravý.
Líbí se mi.
-Jo? -Jo.
-Tak prima! -Jo.
-Jsou krásný. -Jo?
Jsou krásný.
Díky.
Zasloužíme si studený skořicový kapučíno.
Doma máme kafe. Není to šílený?
Napěním ti mléko.
Mámina tyranka.
Kdy chceš jít na narozeninovou večeři?
Vlastně jsem dneska vzala směnu.
Jo.
Určitě?
Jo, teď se tam vrátím.
Nemusíte se zdržovat,
ale díky, že jste šly se mnou.
-Ale prosím tě. -Tak jo. Měj se.
Všechno nejlepší.
-Tak zatím. -Čau.
Holka má jít vybírat svatební šaty s matkou.
Ona má říct: „To je ono.“ Tak by to mělo být.
Ahoj.
Ahoj, Belly. Hádej, kdo mi půjde za svědka?
Mluvil jsi s Conradem?
Ne, vzal to Steven.
Ale musel jsem slíbit, že to neřeknu Laurel.
To je skvělý.
Belly, co se děje?
Našla jsem šaty.
Ale to je skvělý.
Jo, ale máma nepřišla.
Fakt jsem myslela, že si to rozmyslí.
Nevím, jak to bez ní zvládnu.
Chápu.
Jak to máme zvládnout bez našich mám?
Nějak to vymyslíme.
Kdo je to?
Scott. Chce zajít na drink a promluvit si.
-Snad o tom neuvažuješ? -Ne, ani náhodou!
-Mami, přestaň! -Prosím tě.
Nedělej, jako bys nedělala totéž, kdyby ti napsal Steven.
Ne. A taky Steven není Scott.
Scott stojí za prd.
-Scott stojí za prd. -Jo.
Ale…
Co odešel tvůj nevlastní táta, jsem osamělá. A se Scottem nejsem.
Mami, nejsi sama. Máš mě.
Já vím.
A ty jsi to nejlepší ze mě.
Překvapení!
Jeremy, co tady děláš?
-Ahoj. -Čau.
Uvědomil jsem si, že když odejdu z práce v pět
a celou cestu pojedu 150,
stihnu to do cukrárny, než zavřou.
Tady máš dort se sušenkama Oreo.
Všechno nejlepší k 21. narozeninám.
Díky.
Zamlouvám si sušenky.
No jasně.
Taky pro tebe mám takovou maličkost.
Nechtěla jsem dárky. Musíme šetřit na svatbu.
Já vím. Je to jen maličkost.
Klíč k letnímu domu.
Za šest týdnů bude oficiálně taky tvůj.
Ne že by někdy nebyl.
Děkuju.
Tohle je ten nejlepší dárek.
Děkuju.
Květiny taky?
Ne, ty nejsou pro tebe.
Jsou pro mou budoucí tchyni.
Přesvědčím ji o té svatbě.
Belly, kdo je tu tak pozdě?
Jeremy.
Ahoj, Laurel.
Ty jsou pro tebe. K Bellyině narozeninám.
Vím, že ten jsi to oddřela.
Děkuju.
Taky jsem doufal, že si promluvíme.
Taky jsem si s vámi chtěla promluvit.
Výborně, tak do toho. Nejdřív se obejmeme.
-Dobře. -Pojď.
-Belly, přidej se. Pojď. -Jo.
-Tak jo, dobře. -To je fajn.
Sedneme si.
Tak jo.
Vím, že si nemyslíš… Vím, že myslíš, že ta svatba je…
Myslíš, že je to špatný nápad.
Ale Belly je moje pro mě ta pravá.
A já pro ni.
Myslíš si, že nejsme zralí,
ale nejsem trouba, co neví, jak tvrdý svět může být.
Když máma umřela, měl jsem pocit, že už nikoho nebudu ten pravý,
a když se mi všechno rozpadalo,
Belly si vybrala mě.
A poslední čtyři roky jsem nejšťastnější na světě.
Chci být s Belly po zbytek života.
A chci, aby ten život začal teď.
Máma vždycky říkala, že rodina je to nejdůležitější.
Chtěla by to pro nás. Pro nás všechny, abychom byli rodina.
Promiň, Jeremy.
Nikdy nebudeme vědět, co by si tvá matka přála.
Víš, že tě mám ráda. Chci pro tebe to nejlepší.
Proto nemůžu podporovat, co děláte.
-Mami! -Belly,
nejste připravení na takový závazek.
-Jde o celý život. -Chci být s Belly celý život.
K tomu se zavážu.
Proto vím, že na to nejste zralí.
Jeremy, tohle se nedělá z rozmaru.
Manželství je vážná věc.
Myslíme to vážně. Neslyšelas, co Jeremy říkal?
Belly, tvůj bratr málem umřel.
Určitě to vámi otřáslo.
Jen vás prosím, abyste počkali.
Dostudovali. Když pak budete chtít, udělejte to.
Laurel, prosím tě.
Vždycky jsi mě chtěla za zetě.
Takhle ne, chlapče.
Omlouvám se.
Mami, nemůžeš jen tak odejít!
Jak jsi mi to mohla udělat?
Abych to musela Jeremymu říct?
Myslíš, že jsem ho chtěla tak zklamat?
Tak to nedělej.
Nedělej to mně. Prosím, nemůžeš to prostě přijmout?
Jsi ještě dítě. Ani se pořádně neznáš.
Jak bys mohla vědět, s kým chceš být navždycky?
Vím, koho chci, a vezmu si ho.
Belly, chápu, že ti v tom nemůžu zabránit.
Ale ty pochop, že se toho nebudu účastnit.
Nepřijdu na svatbu!
Jsi naštvaná, protože už nemůžeš o mně rozhodovat,
-a to tě žere! -Přesně!
Dívat se, jak děláš tak pitomou chybu!
Dobře, tak odejdu, aby ses už na to nemusela dívat!
-Belly! -Jeremy, jdeme!
Belly?
Conrade?
Conrade, ty vole…
Nevěděl jsem, že přijedete.
Jak to, že nejsi v Kalifornii?
Byl jsi tu celou dobu?
-Volal jsem ti. -Promiň…
Ještě jsem se nechtěl vracet. Měl jsem toho moc,
tak jsem chtěl být chvíli o samotě.
Ale rád tě vidím.
Já tebe taky.
Přijeli jste na víkend?
Vlastně…
Chtěla jsem tu chvíli zůstat.
Bude snazší plánovat svatbu odsud.
Jasně, svatba. Takže jdete do toho?
Je to tak.
Oba tu zůstanete?
Ne, v pondělí ráno musím do práce.
Do práce?
Jo, dělá stáž u vašeho táty.
-Fakt? -Jo.
-A jde mu to skvěle.
Jde to tak dobře, jak bys čekal.
Jasně.
Kdy začínáš na klinice?
Brzy. Musím…
si koupit zpáteční let a tak.
Fajn.
Jestli máš chvilku, rád bych s tebou něco probral.
Jasně. Chtěl jsem si jít zaběhat, ale promluvíme si, až se vrátím.
Jo.
Tak jo. Rád jsem vás viděl.
Ty bláho!
Co to bylo?
Mám tady stejně zůstat?
Jo, proč ne?
Brzy odjíždí.
Jo, ale asi chtěl být sám.
Určitě je nějaké conradovské tajemství, proč je ještě tady.
Kdo ví, proč Conrad něco dělá.
Můžu se s tebou vrátit do Bostonu.
Jo, to by se tátovi určitě líbilo.
Připadám si jako idiot, ale… Možná bych měla jet domů.
Belly…
Trápila ses tam.
A když se teď vrátíš domů, dokážeš mámě, že měla pravdu.
Já vím.
Mohla bych být u táty.
Ale on ve všem poslouchá mámu,
takže mě u sebe možná ani nenechá.
Měla bys zůstat tady.
Bude snazší plánovat svatbu tady.
Budu sem jezdit co nejčastěji. Budeš dost blízko.
A pořád můžeme strávit léto v Cousins.
Víkendy se počítají jako léto.
Jo, to zní dobře.
Ahoj.
Pořád se schováváš na východě?
Prozatím.
Ale brzy se vrátím.
Jde to tak dobře?
Přijel můj bratr se snoubenkou. Chtějí tady zůstat.
Stejně je divný, že se budou brát.
Znají se prakticky celý život,
takže to není úplně neskutečný.
To je fuk. Nevolám ti kvůli tvé bývalé a bratrovi.
Dostal jsi tu práci u Gartha.
-Vážně? -Jo.
Dej vědět, až přijedeš. Pořád mi dlužíš drink.
Jasně.
-Ahoj. -Ahoj.
-Zaběhal sis dobře? -Jo.
Prý jsou pěkný vlny. Půjdeme?
Musím něco vyřídit.
No tak, nebral jsi mi telefon.
Nemůžeš se mnou chvilku být?
Ale jo, promiň.
Tak jo. Dojdu si pro neoprén.
Tak jo.
Jak to vypadá se svatbou?
Laurel je naštvaná.
Strašně se s Belly pohádaly.
A sakra.
Jo.
Ale ona si to rozmyslí.
Tak co, půjdeš mi za svědka?
Za druhého svědka. Slíbil jsem to Stevenovi.
Jako vážně?
Co na to říká táta?
Odkdy ti na tom záleží?
On a Laurel se na ničem neshodnou.
Jestli se na to dívají stejně, možná…
Možná co?
Možná na tom něco je.
Pořád ještě studujete.
Když o tom přemýšlíš, je to trochu směšný.
Jeremy, promiň…
Ne, v pohodě.
Nechci tě vedle sebe na svatbě, kdybys měl něco předstírat.
Jeremy…
Ahoj, jak to šlo?
Špatně.
Cože? Co se stalo?
To, že se chceme vzít, je podle něj, a to cituju, trochu směšný.
Cože? Proč?
Proč mu na tom tolik záleží? O co mu jde?
Nevím.
Mám pocit, že si myslí, že jsme jako děti
a on je velkej dospělej z medicíny na Stanfordu.
Jo, vykašleme se na něj.
Jdu se osprchovat.
A pak podnikneme něco zábavnýho.
Dobře.
Promiň, že jsem odjela bez rozloučení.
Ale fakt doufám,
že mě odvedeš k oltáři.
Kde je Jeremy?
Ve sprše. Prý si myslíš, že jsme směšní.
Belly, tak jsem to nemyslel.
Jasně, Conrade.
-Co je? -Promiň. Ona odjela?
-Takže jsi to slyšel? -Jo, od tebe samozřejmě ne.
Uteče, a dozvím se to ze zprávy od ní?
Belly neutekla. Je v pohodě, v Cousins.
Tak co se sakra stalo?
Řekla mi, že svatba bude, ať se mi to líbí nebo ne,
tak jsem jí řekla, že nepřijdu.
-Cože? -Pak odešla.
Panebože, Laurel! Říkal jsem ti, že to myslí vážně!
Že je nezastavíš, jestli jsou rozhodnutí!
Myslelas, že výhrůžkama…
Nebyla to výhrůžka!
Máš pravdu. Jestli je rozhodnutá,
nemůžu ji zastavit. Ale taky tam nemůžu být!
Chceš zmeškat svatbu své dcery?
Samozřejmě, že ne!
Nic z toho nechci!
Nevím, co jiného dělat.
Nemůžu s úsměvem předstírat, že si neničí život.
Ale je to její život.
Bude dělat chyby.
Ale na to má právo.
Jsou mladí, ale to my také…
-Přesně to jsem… -Nech mě to doříct.
Hodí se k sobě.
Vím, že vzít si mě byla podle tebe nejhorší chyba v životě.
Ale oni nejsou my.
A možná jsme to my dva, kdo dělá chybu.
Johne…
Vážně myslíš, že to vidím takhle?
To, že jsem si tě vzala?
Ukázala jsi to dost jasně.
Vzít si tě nebyla chyba.
Chyba byla vzít si někoho tak mladá.
Mít děti tak mladá.
Být něčí ženou, něčí matkou,
ještě než jsem věděla, kdo jsem.
Ztratila jsem se.
Myslíš si, že tě z toho viním, ale tak to není.
Vinila jsem sama sebe.
A nechci, aby to tak měla.
Chápu.
Ale musíš vědět,
že jestli k té svatbě dojde,
já tam budu.
Já vím.
Ahoj, Jeremy.
-Ahoj. -Ahoj.
Jen jsem ti chtěla říct,
že jsi fakt směšnej.
-Tak směšnej! -Nejsměšnější!
-To je směšný! -Je to směšný!
-Směšný! -Panebože.
Jak že to řekl?
Říkal: „Když se zamyslíš, je to směšný.
„Je to směšný.“
„Počkej, Connie, popřemýšlím o tom. Tohle je směšný.“
Je to směšný.
Hele, dívej se!
VYBRAT ODLET NÁKUP DOKONČEN
No ne! Vida, kdo se pro změnu oblékl neformálně.
Co tady děláš?
Totéž co ty. Pracuju v neděli jako nějakej blb.
Já jsem si tu jen nechala laptop.
Nejsem blbka.
Adam mě požádal, abych do pondělí připravil
kompetitivní analýzu StarcadeX…
Mě taky.
Promiň, myslel jsem, že nepracuješ.
Nechápu, že s tím jdou do dalšího kola.
Že jo? Je to neskutečný.
Na čem je založený celý jejich obchodní model?
Vézt se na vlně NFT, dokud nechcípne?
Doku? Už teď to chcípá.
Interface založený na trendu zazáří a pak zhasnou.
Já vím. Breaker by měl investovat do firem, které něco vyrábějí.
-Přesně. -Jo.
No nic. Uvidíme se zítra.
Jo.
Nechci, abys odjel.
Můžu skončit se stáží. A strávit tu celé léto.
Hele!
Nedráždi mě.
Myslím to vážně.
Ne, opravdu.
Když je tak těžké rozloučit se na pět dní,
jak tě mám opustit na pět měsíců?
Myslíš Paříž?
-Jo. -Jo.
Rozhodla jsem se, než jsme se zasnoubili.
Jo.
Mám pocit, že teď je to jiné.
Nechci se odloučit hned po svatbě.
Jsi si jistá?
Naprosto.
Fajn. Taky nechci, abys odjela.
-Tak zůstanu. -Dobře.
Teď tě tu opravdu nechci nechat s tím starým mrzoutem.
To nic, stejně nejspíš brzy odjede.
Ani se nenaděješ a budu zpátky. Slibuju.
-Uteče to rychle. -Jo.
Ráno zavolám Annual Fund.
Zkusím si sehnat práci po telefonu, jako měl Redbird.
Asi se začnu učit na přijímačky
a pak asi budu plánovat svatbu.
Jo, to asi jo.
Miluju tě.
Já tě miluju.
Tak ahoj.
Co je?
-Ahoj. -Nemám čas, chystám se do New Yorku.
Vím, že mě teď nechceš slyšet.
A stejně mi voláš.
Zase jsem si prošel finance salonu.
Hele, je to v pohodě.
Všechno v pohodě. Zrušila pronájem salonu.
Učí se dělat účetnictví.
Až dostane tu podnikatelskou půjčku,
bude moct stříhat vlasy tady v domě.
Ale o to právě jde, Taylor. Tvé mámě žádná banka nepůjčí.
Jo?
Měl jsem z toho Scotta divnej pocit. Podíval jsem se na to. A…
Zdá se, že si půjčoval na Lucindino jméno.
-Do prdele. -Jo.
Hele, pošlu ti podrobnosti e-mailem.
Ale jestli tvá máma chce rozjet nějaké podnikání,
koncem měsíce bude dlužit tak 10 tisíc.
Panebože.
To ji zničí.
Já vím.
Hele, mohl bych dát dohromady půlku.
Cože?
Proč bys to dělal?
Nejsem tvoje přítelkyně ani případ pro charitu.
Taylor, chci pomoct.
Ne, já to vyřeším.
Tyhle šaty byly překvapení od mámy na ples debutantek.
Nikdy jsem se necítila tak milovaná jako v té chvíli.
Moc se mi to líbí!
Neříkalas, že koupíš větší postel?
Ne že změníš celý pokoj. To je moc.
Ať se ti to líbí nebo ne, naše holčička roste.
A velká holka potřebuje velkou postel a pokoj pro velkou holku. Že jo, Belly?
A co kluci?
Nechceš se dělit o pokoj s těmi smradlavými uřvanými kluky.
Tohle je teď tvůj pokoj.
Líbí se ti ta tapeta? Dodali mi ji z Paříže.
Je to tvá oblíbená barva.
Možná je moc brzo na to, aby Belly byla sama.
Ale ne. Naše holčička bude v pohodě. Skoč tam.
Poděkuj.
Děkuju, Susanno.
Není zač, zlatíčko.
Belly.
Belly!
Conrade, zaklepej na dveře!
Zaklepej znovu.
Přestanu ti nalévat a půjdu si po svém.
Mami!
Ahoj.
Nechci spát sama.
Dobře, zlatíčko. Tak pojď.
Vyklidilas to beze mě?
Jo, bylo to potřeba.
Zítra přijde inspekce kvůli tomu povolení.
Díky, zlato, ale…
Pomůžu ti dobalit věci.
Nepojedu do New Yorku.
Cože?
Zůstanu tady a pomůžu ti rozjet salon.
Neblázni. Zvládnu to sama.
-Ne… -Ne, musíš jet
dělat to své v New Yorku.
Už jsem jim volala, že nepřijedu.
A z peněz na bydlení jsem splatila půlku dluhu.
Nebyl to náš dluh. Byl to můj dluh.
Můj problém. Můj průser.
Potřebovaly jsme peníze a já jsem je měla.
Stejně bych jen vyzvedávala prádlo a vařila kafe.
Proč bych platila newyorský nájem a dřela zadarmo?
Přestaň! Pojedeš tam. Zavolám jim.
-Kde mám mobil? -Už se stalo.
-Mělas ses mě nejdřív zeptat. -Věděla jsem, že bys nesouhlasila.
Jak vždycky říkáš, musíme držet spolu.
Podržím tě.
Ale máma jsem já.
Co říkáš, vymalujeme tuhle stěnu?
Třeba na růžovo? Nebo třeba tapetu.
Bylo by to hezký.
Vrátím ti to.
Do posledního centu. Slibuju.
-Miluju tě. -Já vím, mami.
Zavolej mi, mám novinky!
Kde jsi? Mluvil jsem s Conradem, půjde mi za svědka!
Conrade!
Ahoj.
Jeremy prý má druhého svědka.
Nemohl bych nechat Stevena plánovat rozlučku samotného.
Někdo by mohl přijít o život.
Nebo skončit ve vězení. Ještě nechci umřít.
Jasně. Ale děkuju.
Jo, směšně rádo se stalo.
A…
A myslím si,
že to je dobrý… vy dva.
Je jasný, že jste spolu šťastní.
Hodně to pro znamená, že nás podporuješ.
Pro Jeremyho i pro mně.
Jedu do obchodu. Potřebuješ něco?
-Ne, v pohodě. -Dobře.
To jsou koblížky?
Ty teď pečeš?
Jen při zvláštních příležitostech.
Všechno nejlepší k narozeninám, se zpožděním.
Vzpomněl sis?
Vždycky si vzpomenu.
-Děkuju! -Za málo.
Co jsem to udělal?
Překlad titulků: Vít Bezdíček
Kreativní dohled Kateřina Hámová e zpožděním.