‫בפרקים הקודמים של "הקיץ שבו הפכתי ליפה"…‬
‫התינשאי לי?‬
‫כן.‬
‫די קיוויתי שתהיי השושבינה שלי.‬
‫נעשה מהיום שלך כל מה שתרצי.‬
‫מה שעשינו היה דבר חד פעמי.‬
‫עדיף שלא אשתתף‬
‫בטקס ההנצחה. -נהדר.‬
‫אנחנו יכולים לדבר? לגבי אימך.‬
‫טוב? הסלון שלה בהפסדים.‬
‫קון! -אני לא מאמינה שהגעת.‬
‫כן, הזזתי כמה דברים. עליתי לטיסת לילה.‬
‫אנחנו מתחתנים! באוגוסט.‬
‫זאת בדיחה?‬
‫זה… -מטורף!‬
‫אתם חיים באשליות! בואי איתנו.‬
‫הם יתעשתו. הם חייבים.‬
‫הקיץ שבו הפכתי ליפה‬
‫ג'ר!‬
‫"יום הולדת שמח‬
‫"יום הולדת שמח יום הולדת ל…"‬
‫זה כל מה שאני מקבלת?‬
‫אני די בעבודה.‬
‫אני צוחקת.‬
‫איך היום בהתמחות?‬
‫מישהו השאיר הבוקר מוצץ על השולחן שלי,‬
‫ויש סיכוי שזה היה אבא שלי, אז…‬
‫עדיין קוראים לך "נפו בייבי"?‬
‫כן.‬
‫את יודעת מה? אולי זה משום שאני לא מצליח להתחבר לאינטרנט האלחוטי פה,‬
‫אבל את נראית מבוגרת יותר.‬
‫אולי אפילו חכמה יותר?‬
‫אל תשכח, עשירה יותר.‬
‫משקאות על חשבון ילדת יום ההולדת.‬
‫לא, כל סנט הולך היישר לקרן החתונה שלנו.‬
‫בא לי עלייך כל כך עכשיו.‬
‫לא היית אומר את זה אילו ראית את כפות רגליי.‬
‫אני לא אוהב שאת צריכה לעבוד כל כך קשה.‬
‫כן, אבל גם אתה עובד.‬
‫אני מתמחה וזה יותר חרטוט מעבודה.‬
‫אני לא מתקרב למה שאת משקיעה למען החתונה.‬
‫אני יושב במשרד כל היום בזמן שאת קורעת את התחת‬
‫במשמרות כפולות ב"בר". זה לא בסדר.‬
‫לא אכפת לי. זה למען העתיד שלנו.‬
‫ואתה לא מתבטל. אתה מנסה להתחבב על אבא שלך,‬
‫ואתה מראה לו שאתה מבוגר אחראי.‬
‫כן, אני מנסה לשמור על פרופיל נמוך‬
‫ולא לעצבן אותו, אבל אולי היום, אני…‬
‫אעלה את נושא החתונה ואראה מה הוא יגיד.‬
‫יופי.‬
‫כן. דיברת עם לורל על קניית שמלת הכלה?‬
‫לא, אימא שלי עדיין משנה נושא בכל פעם שאני מזכירה את החתונה,‬
‫ואבא שלי מחזיר לי טלפון‬
‫כשהוא יודע שאני בעבודה ולא יכולה לענות.‬
‫קיוויתי שסטיבן יוכל לגרום להם להתעשת,‬
‫אבל המילים המדויקות שלו היו, "אני אוהב אותך, אבל אין סיכוי".‬
‫פשוט נמשיך לעשות את מה שאנחנו עושים. טוב? הם יתעשתו.‬
‫עברו כבר שבועיים, ג'ר.‬
‫מה שמשאיר לנו שישה שבועות עד החתונה.‬
‫אני מתגעגעת אליך.‬
‫ואני מתגעגע אלייך. אני מצטער שאני לא יכול לתת לך נשיקת יום הולדת.‬
‫האמת, אני בכלל לא מרגישה שזה יום ההולדת שלי.‬
‫כנראה משום שאני לא בקאזינס.‬
‫תעשי משהו הלילה עם טיילור, נכון?‬
‫כן. נאכל יחד ארוחת ערב.‬
‫יופי. טוב, הסיבוב הראשון עליי.‬
‫אשלח לך את ההקצבה שלי מהיום,‬
‫ותוכלו לקנות לפחות שני רום וקולה.‬
‫אתה מפנק אותי.‬
‫איפה המזלגות?‬
‫שמתי אותם על השולחן.‬
‫אני שומעת אותה. תתכונן.‬
‫הפתעה! -הפתעה!‬
‫אני לא מאמינה שעשיתם את כל זה.‬
‫פנקייקים בצורת מיקי מאוס!‬
‫עשרים ואחת זה יום הולדת חשוב.‬
‫ואנחנו אוהבים אותך.‬
‫תודה. -ברוכה הבאה לבגרות, מותק.‬
‫זה משנינו.‬
‫זה מהשנה שנולדת. שמרנו אותו למענך.‬
‫וואו, תודה רבה.‬
‫נפתח אותו עם ג'רמיה בפעם הבאה שהוא יבוא.‬
‫אז מה התוכנית להיום?‬
‫יש לי משמרת בוקר ו…‬
‫ואז חשבתי ללכת לקנות שמלת כלה.‬
‫תבואי איתי?‬
‫אני לא יכולה.‬
‫כי יש לך תוכניות אחרות? נוכל ללכת ביום אחר.‬
‫אני פשוט לא יכולה, מותק.‬
‫זה ממש חשוב לי, אימא.‬
‫מצטערת אבל לא שיניתי את דעתי. אתם צעירים מדי.‬
‫זו תהיה טעות ענקית להתחתן עכשיו.‬
‫צר לי שאת מרגישה ככה.‬
‫אני צריכה להגיע לעבודה.‬
‫חכי. סיימי את ארוחת הבוקר שלך.‬
‫לא, אני אאחר לעבודה, אבל תודה על המתנה.‬
‫מה נעשה?‬
‫חשבתי שכשנהיה בבית, אצליח לשכנע אותה לחשוב בהיגיון.‬
‫לור, אני חושב שזה יקרה.‬
‫הם לא הרבה יותר צעירים ממה שאנחנו היינו כשהתחתנו.‬
‫ואיך זה נגמר?‬
‫בסדר. איי.‬
‫אתה יודע שהיא לא מוכנה לזה.‬
‫מובן שלא. הם תינוקות.‬
‫אבל טיפת דיפלומטיה עשויה להועיל מאוד.‬
‫הבת שלנו עקשנית, וככל שתדחפי יותר,‬
‫כך היא תתעקש יותר.‬
‫אני אשכנע אותה.‬
‫מעניין ממי היא ירשה את זה.‬
‫תאמין לי, החתונה הזאת לא תקרה.‬
‫חסר לך אם תדפוק אותי פה.‬
‫היי, הנה הלאטה שלך.‬
‫מהביל, בדיוק כמו שאתה אוהב.‬
‫תודה. -כן.‬
‫שוב תודה על ההתמחות הזו. זה חשוב לי מאוד.‬
‫כעת משתהיה בעל, עבודה כמציל לא תפרנס אתכם.‬
‫כן, טוב, האוכל האהוב על בלי זה אינסטנט ראמן,‬
‫אז נראה לי שנהיה בסדר בכל מקרה.‬
‫זה לפגישה של סטארקייד-אקס?‬
‫אוכל לקרוא עליהם, אם אתה רוצה חוות דעת נוספת.‬
‫תרגיע, מתמחה.‬
‫אגב החתונה,‬
‫בלי ואני עורכים רשימת אורחים,‬
‫ורק רצינו לדעת אם תביא בת זוג.‬
‫זה לא הזמן לזה. אתה צריך להתרכז בעבודה.‬
‫אבל קודם אמרת…‬
‫כבר הזמנת ארוחת צהריים?‬
‫לא, עדיין לא.‬
‫אז טפל בזה. תוודא שיש תוספת רוטב לסלט.‬
‫כן, הבנתי.‬
‫טוב. זה יום חשוב, אז בבקשה להיות ערניים.‬
‫תהיו מעורבים וקשובים.‬
‫טוב, אתה צריך לבדוק את ההכנות לשיחת הוועידה עם הטכנאים.‬
‫ותוכל לבדוק את מצב נייר הטואלט‬
‫בשירותים? -אין בעיה.‬
‫ותוכלי לקבל את פניהם בקבלה?‬
‫ג'רמיה…‬
‫אתה נאה כל כך היום בחליפה שלך.‬
‫תודה, קיילי.‬
‫ה"נפו בייבי" כל כך נאה בחליפה שלו.‬
‫דניס…‬
‫את יכולה לטפל במגש החטיפים.‬
‫מה נסגר? יו, אתה תכין את מגש החטיפים.‬
‫אני לא יכול. אני עסוק.‬
‫טעות שלי. שכחתי שאתה טוב מדי לעבודה שחורה.‬
‫אבא שלי רוצה שאזמין ארוחת צהריים.‬
‫בסדר, אבל אל תשכח את תוספת הרוטב.‬
‫אני יודע.‬
‫הם עושים לי זובור. זה לא מנוגד לחוק?‬
‫אתה מתמחה, אחי. אתה חייב להתמודד או שהם יציקו לך עוד יותר.‬
‫טוב, קדימה. תגיד מה שבאת לומר.‬
‫מרוב שתיקות נראה שיש לך עצירות.‬
‫למה את דוחה כל כך אל ג'רמיה?‬
‫כי הוא חתיכת חרא.‬
‫לא נכון. -כן נכון.‬
‫יפיופים פריבילגים כמוהו באים הנה,‬
‫עושים התמחות אחת ואז, תוך שישה חודשים, הם הבוסים שלי.‬
‫כדאי שתיזהר גם.‬
‫היי, אני יפה.‬
‫בסדר.‬
‫את עצבנית.‬
‫את עושה את אותן העבודות העלובות כמונו.‬
‫שנינו צריכים להיות בפגישה הזו. -לא.‬
‫אני צריכה להיות בפגישה הזו. אני כאן כבר שנתיים.‬
‫אתה רק הגעת. אתה בקושי שלב אחד מעל ג'רמיה.‬
‫אבל זו הסיבה שהעסיקו אותי.‬
‫אני מכיר את עולם הגיימינג ומדבר בשפה שלהם.‬
‫ולמה אתה חושב שאני לא מכירה את השפה?‬
‫עדיין יש לי דלקת גידים מבדיקות הבטא של "איטרניטי ספול", בסדר?‬
‫טוב. בסדר, די-נייס. אני רואה אותך.‬
‫את צריכה עזרה או שאת מסתדרת?‬
‫תמשיך ללעוס. בבקשה. -כן.‬
‫בסדר.‬
‫ותהיי נחמדה אל החבר שלי.‬
‫נו?‬
‫זו השמלה שלי?‬
‫אם באופן היפותטי אלבש אותה ל"אואזיס בר" הלילה,‬
‫היא תוכל להיחשב כשמלת הנקמה שלי?‬
‫החברים של סקוט יסמסו לו, נכון?‬
‫כן, אבל… לא, אימא, אמרנו שנעבוד על ענייני סלון היופי היום.‬
‫אבל זה מה שעשית כל הבוקר?‬
‫הרכבת תלבושות נקמה?‬
‫טוב, חתיכת מדכאת. -כן.‬
‫אני חתיכת מדכאת כי זה עניין רציני,‬
‫ואני צריכה עזרה. את מוכנה לשבת?‬
‫בבקשה?‬
‫טוב.‬
‫אנחנו טובעות?‬
‫לא, אני לא אתן לנו לטבוע. אנחנו פשוט… צריכות להתארגן מחדש.‬
‫אולי אתקשר לסקוט כדי שלא תצטרכי להתמודד עם זה.‬
‫אימא, לא! לא צריך גבר כדי למצוא פתרון.‬
‫קטן עלינו.‬
‫טוב, אם תפסיקי לשלם הוצאות תקורה על הסלון,‬
‫תוכלי לשלם מקדמה על החוב, זוכרת?‬
‫ואז, ברגע שסלון היופי בבית יתחיל לפעול, נשלם את השאר.‬
‫טוב. -טוב.‬
‫הכול הגיוני כשאת אומרת את זה. פשוט…‬
‫את יודעת שאני לא חכמה כמוך. -זה…‬
‫תקשיבי, זה לא גרוע כמו שזה נראה.‬
‫זה מלחיץ, אבל זה…‬
‫עד שאגיע לניו יורק,‬
‫רוב הכאוס הזה כבר יסתדר לבד. אני מבטיחה.‬
‫היי, ילדת יום הולדת.‬
‫היי, אפשר ללכת לקנות שמלת כלה?‬
‫אחרי המשמרת שלי היום? -מה…‬
‫חשבתי שאת רוצה לחכות עד שאימא שלך תיכנע.‬
‫בלי רוצה לקנות שמלה?‬
‫כן. כלומר, אם אחכה עד אז,‬
‫בטח אתחתן במכנסי ג'ינס חתוכים, אז…‬
‫כלומר, אני יודעת שאת בטח באמצע אריזות, אבל אני…‬
‫אפילו לא התחלתי לארוז. עזרתי לאימא שלי.‬
‫זה יכול לחכות. אמרת את זה בעצמך. זה לא גרוע כמו שזה נראה.‬
‫בלי, אנחנו איתך! -בסדר.‬
‫יש! נהדר. טוב, מגניב.‬
‫נוכל להיפגש בקניון בעוד שעה.‬
‫טוב. נתראה ממש בקרוב. אוהבת אותך.‬
‫טוב, ביי.‬
‫אז אדם דוחף בכל הכוח, או שזו הצגה מנומסת?‬
‫קשה לדעת.‬
‫לא ברור לי למה הסכים לפגישה‬
‫אם הוא לא רוצה לממן אותם.‬
‫אולי הוא רוצה לפרק את החברה ולמכור את רכיביה.‬
‫לפרק מה? כלומר, הכול רעש וצלצולים אצלם,‬
‫כמו שקית של צ'יפס ממכונה אוטומטית.‬
‫מה… הן מלאות באוויר ואיזה שלושה צ'יפס. בחייך.‬
‫השקיות מלאות בגז חנקן כדי שהצ'יפס יישאר טרי.‬
‫לא למדת את זה בפרינסטון?‬
‫זכרת שלמדתי בפרינסטון. זה מצחיק.‬
‫ג'ר.‬
‫מה הווייב שם? -כן, על מה הם מדברים?‬
‫על עמידה במטרות.‬
‫ואז, מישהו הזכיר "סינתזה שיתופית".‬
‫ואז, הדבר האחרון ששמעתי היה,‬
‫"ניצול מקסימלי של משאבים עבור משלוחים."‬
‫מצטער, "תוצרים".‬
‫אני צריכה אוויר. אלוהים.‬
‫טוב.‬
‫אתה יושב שם כל היום, מחכה לרגע הזה, ו"כן, מותק!"‬
‫למה אבא שלי כזה שמוק?‬
‫זו שאלה רטורית?‬
‫כלומר, אני כאן, ואני מוכיח שאני מבוגר,‬
‫והוא פשוט קוטל אותי,‬
‫ואין לו אפילו רגע אחד לדבר על החתונה.‬
‫צר לי לבשר לך, אבל תצטרך יותר מאשר להביא לו קפה‬
‫כדי שאבא שלך יתמוך בחתונה הזאת.‬
‫מה, למשל?‬
‫אני לא יודע. שתחכו עשור?‬
‫גם אתה?‬
‫לא, בחייך, ג'ר…‬
‫תראה, אתה יודע שאתה כמו אח שלי, בסדר?‬
‫אבל להתחתן בגיל 21 זה קצת מטורף, אתה יודע?‬
‫אני מניח שכן. זה פשוט מבאס‬
‫כי התכוונתי לבקש ממך להיות שושבין, אבל לא משנה.‬
‫סליחה, שושבין? באמת?‬
‫כן.‬
‫כן. טוב, שושבין שותף.‬
‫אני צריך לדבר עם קונרד בטלפון, אבל אם לא בא לך, נוכל…‬
‫מצטער. לא, לכבוד הוא לי.‬
‫אחי, לכבוד הוא לי. תודה.‬
‫וואו. בסדר.‬
‫אנחנו צריכים להתחיל לתכנן מסיבת רווקים.‬
‫כן. -נראה לי שבאטלנטיק סיטי.‬
‫לא… אתה כל כך צודק. אתה צודק.‬
‫זה פעם בחיים, אחי. חייבים ללכת על הכול. וגאס!‬
‫אז אתה איתי?‬
‫בטח. בטח. אני איתך.‬
‫רק…‬
‫תעשה לי טובה, טוב?‬
‫תשמור את ההשתתפות שלי בסוד בינתיים. בבקשה.‬
‫לורל תחטיף לנו אם תגלה.‬
‫אל תדאג, אקבל את ברכתה של אימך או שאמות בניסיון.‬
‫בסדר, ילדת יום הולדת. מה אנחנו חושבות על היפהפייה האת?‬
‫בטח, כן, אמדוד אותה.‬
‫אחותי, אני צוחקת, כמובן. היא אפילו לא לבנה. את בסדר?‬
‫כן. מצטערת.‬
‫טוב, תראי, אני יודעת שכמה מהשמלות האלה…‬
‫בסדר, את יודעת? אבל אם היינו הולכות לחנות אמיתית לשמלות כלה,‬
‫השמלות היו עולות פי עשרה. שמלה לבנה היא שמלה לבנה, נכון?‬
‫היא נמצאת כאן איפשהו, אני מרגישה את זה.‬
‫מצאתי את קולב המבצעים!‬
‫טוב, השתגעתי, או שהיא "סליי"?‬
‫די להגיד "סליי".‬
‫מה? היא בשבילך?‬
‫אני עושה ריבוי משימות. -לא.‬
‫שמלות לבנות בלבד. תמשיכי לחפש.‬
‫בסדר. פרה שתלטנית. -טוב.‬
‫שוב סליחה על…‬
‫היא תעשה הכול כדי להימנע מהתמודדות עם הבעיות שלה.‬
‫אבל היא תהיה חייבת, כי אני לא אהיה פה בשבוע הבא.‬
‫את מתרגשת? כבר נצח שאת מדברת על ההתמחות הזאת.‬
‫אני מתרגשת. זה יהיה כזה מעולה. -כן.‬
‫הם אחראים ליחסי הציבור למט גאלה.‬
‫המט גאלה. -אני יודעת. כן.‬
‫כאילו, המט גאלה. -זה כזה מגניב.‬
‫זה מטורף. -כן.‬
‫היי.‬
‫בלי, בבקשה, רק תודיעי לי אם היא תתחיל לשגע אותך היום.‬
‫אוריד אותה ב"לולולמון" הקרוב ביותר.‬
‫זה יעסיק אותה איזה שעתיים.‬
‫רק תגידי. -לא, היא בסדר. אני מתה על לוסינדה.‬
‫טוב.‬
‫כן.‬
‫לפחות אימא של מישהי נמצאת כאן.‬
‫שיט, בלי. אני ממש מצטערת.‬
‫בואי פשוט נמצא את השמלה, בסדר?‬
‫הדברים רק משתפרים ברגע שמגיעים לתחתית, נכון?‬
‫תכירי את התחתית.‬
‫וואו. כן.‬
‫תערכי חתונה של פרחות. תמדדי אותה.‬
‫לא. -כן.‬
‫קדימה. -וואו. טוב.‬
‫הנה באה הכלה. -תלבשי אותה למט גאלה.‬
‫לדעתי מצאנו מנצחת.‬
‫תהרגי אותה עם אש.‬
‫תעלימי אותה. שהיא לא תהיה.‬
‫בסדר. שנסיים?‬
‫לא. עדיין ישנה ההיא מקולב המבצעים, נכון?‬
‫כן, אבל… -פשוט תמדדי אותה, ואז נלך.‬
‫אחרונה. -תמדדי. אנחנו פה.‬
‫טוב. -טוב.‬
‫כן. -מצעד הבושה.‬
‫חזרה לתא המדידה.‬
‫טוב. מה הלאה, קוקטיילים ליום ההולדת?‬
‫מה הלאה? את תלכי הביתה‬
‫ותעבדי על התוכנית העסקית שלך בזמן שבי ואני נחגוג.‬
‫מה? לא, יש לנו מספיק זמן בשביל זה.‬
‫לא, אימא, לא, אין לנו.‬
‫טוב.‬
‫אני אולי הוזה,‬
‫אבל אני חושבת שזאת אולי לא איומה.‬
‫אבל היא פשוטה מדי, נכון? לא חגיגית מספיק.‬
‫לא. היא…‬
‫היא את.‬
‫כן. זאת השמלה.‬
‫אני אוהבת אותה.‬
‫כן? -כן.‬
‫כן? טוב, מגניב. -כן.‬
‫היא יפהפייה. -יש. כן?‬
‫היא יפהפייה.‬
‫תודה.‬
‫מגיע לנו קפה קר עם קינמון, קרמל וקצפת.‬
‫יש לנו קפה בבית. זה לא מטורף?‬
‫אקציף לך חלב.‬
‫הרודנית הקטנה של אימא.‬
‫בי, מתי נצא לארוחת ערב ליום ההולדת שלך?‬
‫האמת שאמרתי שאעבוד הלילה.‬
‫כן.‬
‫את בטוחה?‬
‫כן. אחזור לשם עכשיו.‬
‫אז אתן לא צריכות להישאר פה,‬
‫אבל תודה שבאתן היום.‬
‫כמובן. -בסדר, אני אוהבת אותך.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫נתראה בקרוב. -ביי.‬
‫בנות אמורות לקנות שמלת כלה עם אימא שלהן.‬
‫לשמוע אותה אומרת, "זו השמלה". ככה זה אמור להיות.‬
‫היי.‬
‫היי, בלס. נחשי מי הסכים להיות השושבין שלי?‬
‫סוף סוף דיברת עם קונרד?‬
‫לא. סטיב יחליף אותו.‬
‫אבל הוא אילץ אותי להבטיח שלא נספר ללורל.‬
‫נהדר.‬
‫בלס, מה קרה?‬
‫מצאתי את השמלה.‬
‫אבל זה נהדר.‬
‫כן, אבל אימא שלי לא באה.‬
‫באמת חשבתי שהיא תשנה את דעתה.‬
‫אני לא יודעת איך אעשה את זה בלעדיה.‬
‫כן, אני מבין.‬
‫איך אנחנו אמורים לעשות את זה בלי שתי האימהות שלנו?‬
‫אנחנו נמצא פתרון.‬
‫מה? מי זה?‬
‫סקוט. הוא רוצה להיפגש למשקה לדבר.‬
‫את באמת שוקלת ללכת? -לא! אין מצב.‬
‫אימא, תפסיקי! -בחייך.‬
‫כאילו לא היית נוהגת כמוני אם סטיבן היה מסמס לך.‬
‫אני לא. חוץ מזה, סטיבן וסקוט הם אנשים שונים.‬
‫סקוט דפוק.‬
‫סקוט באמת דפוק. -כן.‬
‫אבל…‬
‫אני בודדה מאז שאביך החורג עזב, וכשסקוט פה, אני לא בודדה.‬
‫אימא, את לא לבד. יש לך אותי.‬
‫אני יודעת.‬
‫ואת כל החלקים הכי טובים שיש בי.‬
‫הפתעה!‬
‫ג'ר, מה אתה עושה כאן?‬
‫היי. -היי.‬
‫הבנתי שאם אצא מהעבודה בול ב-17:00,‬
‫ואסע כל הדרך לשם במהירות של 145 קמ"ש,‬
‫אספיק לגלידרייה בהמשך הרחוב לפני שייסגרו.‬
‫הנה עוגת עוגיות האוראו שלך.‬
‫יום הולדת 21 שמח, בלס.‬
‫תודה.‬
‫כל העוגיות שלי.‬
‫ברור.‬
‫גם הבאתי לך משהו קטן.‬
‫אמרתי בלי מתנות. אנחנו חייבים לחסוך הכול לחתונה.‬
‫אני יודע. זה קטן.‬
‫זה מפתח לבית הקיץ.‬
‫ובעוד שישה שבועות, הוא רשמית יהיה גם שלך.‬
‫לא שהוא לא היה אי פעם.‬
‫תודה.‬
‫זו המתנה הטובה מכולן.‬
‫תודה.‬
‫גם פרחים?‬
‫לא, אלה לא בשבילך.‬
‫הם בשביל חמותי לעתיד.‬
‫אני אשנה את דעתה בנוגע לחתונה.‬
‫בלי, מי בא מאוחר כל כך?‬
‫ג'רמיה.‬
‫היי, לורל.‬
‫הבאתי לך אותם. זה לרגל יום ההולדת של בלי.‬
‫את עשית את כל העבודה הקשה באותו יום.‬
‫תודה.‬
‫בנוסף, קיוויתי שנוכל לדבר.‬
‫טוב. גם אני רציתי לדבר עם שניכם.‬
‫יופי. בואו נעשה את זה. קודם חיבוק קבוצתי.‬
‫בסדר. -קדימה.‬
‫בלי, תצטרפי, קדימה. -כן.‬
‫בסדר. טוב. -יה, זה כל כך טוב.‬
‫טוב. בואו נשב.‬
‫טוב, אז ככה.‬
‫אני יודע שלא נראה לך שהחתונה… אני יודע שאת חושבת שהחתונה…‬
‫את חושבת שהחתונה היא רעיון גרוע,‬
‫אבל בלי, היא האדם שלי.‬
‫ואני שלה.‬
‫ואת חושבת שאנחנו לא מוכנים,‬
‫אבל אני לא איזה ילד טיפש שלא ראה כמה קשה העולם יכול להיות.‬
‫כשאימא שלי מתה, הרגשתי כאילו אני לא אהיה האדם של אף אחד שוב,‬
‫ובתוך זה שהכול התפרק,‬
‫בלי בחרה בי,‬
‫ואני הייתי הבחור הכי בר מזל בעולם בארבע השנים האחרונות.‬
‫אני רוצה להיות עם בלי עד סוף חיי.‬
‫ואני רוצה שהחיים האלה יתחילו עכשיו.‬
‫אימא שלי תמיד אמרה שמשפחה היא הדבר החשוב ביותר.‬
‫היא הייתה רוצה את זה בשבילנו. שכולנו נהיה משפחה.‬
‫ג'רמיה, אני מצטערת.‬
‫אבל לעולם לא נדע מה אימא שלך הייתה רוצה.‬
‫אני אוהבת אותך. אני רוצה רק את הטוב ביותר עבורך.‬
‫לכן אני לא יכולה לתמוך בזה.‬
‫אימא. -בלי, מותק,‬
‫שניכם לא מוכנים למחויבות כזאת.‬
‫אתם מדברים על חיים שלמים. -אני רוצה להיות עם בלי חיים שלמים.‬
‫אתחייב לזה. בקלות.‬
‫ככה אני יודעת שאתה לא מוכן.‬
‫ג'רמיה, זה לא משהו שעושים מתוך גחמה.‬
‫נישואים הם דבר רציני.‬
‫כן, אנחנו רציניים. לא שמעת שום דבר ממה שג'ר אמר?‬
‫בלי, אחיך כמעט מת לא מזמן.‬
‫אני בטוחה שזה עורר הרבה רגשות אצל שניכם.‬
‫תראו, אני רק מבקשת מכם לחכות.‬
‫סיימו ללמוד. אם עדיין תרגישו ככה, תתחתנו.‬
‫לורל, בחייך.‬
‫את יודעת שתמיד רצית אותי כחתן.‬
‫לא ככה, ילדון.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אימא, את לא יכולה פשוט לקום וללכת.‬
‫איך? איך יכולת להציב אותי במצב הזה?‬
‫לאלץ אותי לומר זאת לג'רמיה?‬
‫את חושבת שרציתי לאכזב אותו ככה?‬
‫אז אל תאכזבי אותו.‬
‫אל תאכזבי אותי. בבקשה, למה את לא יכולה פשוט להשלים עם זה?‬
‫כי את עדיין ילדה. את עדיין אפילו לא מכירה את עצמך.‬
‫איך את יכולה לדעת עם מי את רוצה להיות לנצח?‬
‫אני יודעת את מי אני רוצה, ואני אתחתן איתו.‬
‫בלי, אני מבינה שאם תלכי על זה, לא אוכל לעצור אותך,‬
‫אבל את צריכה להבין שאני לא אהיה חלק מזה.‬
‫אני לא אהיה בחתונה!‬
‫את פשוט כועסת כי כבר אין לך מילה במה שאני עושה,‬
‫וזה הורג אותך! -בדיוק!‬
‫הורג אותי לראות אותך עושה טעות כל כך מטופשת!‬
‫בסדר! אז אעזוב, ולא תצטרכי לראות אותי עושה כלום יותר!‬
‫בלי! -ג'ר, אנחנו הולכים!‬
‫בלי?‬
‫קונרד?‬
‫קונרד. מה נסגר?‬
‫היי, לא ידעתי שאתם באים.‬
‫רגע, למה אתה לא בקליפורניה?‬
‫רגע, היית כאן כל הזמן הזה?‬
‫התקשרתי אליך. -מצטער, אחי, אני…‬
‫לא הייתי ממש מוכן לחזור. עבדתי בלי הפסקה,‬
‫ופשוט רציתי להתנתק קצת.‬
‫וואו, טוב לראות אותך.‬
‫טוב לראות גם אותך.‬
‫אתם פה רק לסוף השבוע?‬
‫האמת…‬
‫חשבתי לגור פה קצת.‬
‫פשוט חשבנו שיהיה קל יותר לתכנן את החתונה מכאן.‬
‫נכון, החתונה. כן. אז אתם באמת עושים את זה, אה?‬
‫זה קורה.‬
‫אז פשוט תעבירו פה את הזמן?‬
‫לא, האמת שאני צריך להיות בעבודה ביום שני על הבוקר.‬
‫עבודה?‬
‫כן, הוא מתמחה אצל אבא שלכם.‬
‫באמת? -כן.‬
‫כן. -והוא מעולה בזה.‬
‫זה די הולך כפי שהיית מצפה.‬
‫בטח.‬
‫אז מתי תתחיל לעבוד במרפאה?‬
‫בקרוב. אני חייב…‬
‫לעבוד על הזמנת טיסה חזרה וכל הדברים האלה.‬
‫סבבה.‬
‫אם יש לך דקה, אני אשמח לדבר איתך על כמה דברים.‬
‫כן, עמדתי לצאת לריצה, אבל בוא נדבר כשאני אחזור, בסדר?‬
‫כן.‬
‫בסדר. טוב לראות אתכם.‬
‫מה נסגר?‬
‫מה זה היה?‬
‫שעדיין… אישאר פה?‬
‫כן. למה לא?‬
‫כלומר, הוא תכף ילך.‬
‫כן, אבל הוא בטח רצה להיות לבד.‬
‫ברור שהסיבה לכך שקונרד עדיין פה היא סוד גדול ודרמטי.‬
‫מי יודע מה מניע את קונרד בחיים?‬
‫אני יכולה לחזור לבוסטון איתך.‬
‫כן, אני בטוח שאבא שלי ימות על זה.‬
‫אני מרגישה כמו אידיוטית, אבל… אולי כדאי שאחזור הביתה.‬
‫בלי, היי…‬
‫היית אומללה שם.‬
‫בנוסף, אם תלכי הביתה עכשיו, זה רק יוכיח לאימא שלך שהיא צדקה.‬
‫לא, אני יודעת.‬
‫אני יכולה לגור אצל אבא שלי.‬
‫אבל הוא מקשיב לכל מה שאימא שלי אומרת,‬
‫אז אולי הוא אפילו לא ירשה לי לגור שם.‬
‫נראה לי שאת צריכה להישאר פה.‬
‫יהיה קל יותר לתכנן את החתונה כשאת פה,‬
‫ואבוא כמה שיותר. תהיי די קרובה.‬
‫ועדיין נוכל לבלות בקיץ בקאזינס.‬
‫כלומר, סופי שבוע נחשבים לקיץ.‬
‫כן. זה באמת נשמע נחמד.‬
‫היי.‬
‫היי, אתה עדיין מתחבא בחוף המזרחי?‬
‫לעת עתה, כן.‬
‫אם כי אחזור בקרוב.‬
‫המצב טוב עד כדי כך?‬
‫אחי והארוסה שלו בדיוק צצו, והם יגורו פה.‬
‫זה עדיין כל כך מוזר לי שהם מתחתנים.‬
‫הם מכירים כל החיים שלהם,‬
‫אז זה לא לגמרי לא סביר.‬
‫שיהיה. לא התקשרתי לדבר על האקסית שלך ועל אחיך.‬
‫התקשרתי כדי לומר לך שהתקבלת לגארת'.‬
‫באמת? -כן.‬
‫אז תודיע לי כשתחזור העירה. אתה עדיין חייב לי משקה.‬
‫כן, בטח.‬
‫היי. -היי.‬
‫ריצה טובה? -כן.‬
‫הגלים אמורים להיות די טובים. רוצה ללכת?‬
‫אני חייב לטפל בכמה דברים.‬
‫אחי, בחייך. התחמקת מהטלפונים שלי.‬
‫לא תוכל להקדיש לי חמש דקות?‬
‫לא, כן. אני מצטער.‬
‫נעשה את זה. אקח את חליפת הצלילה שלי, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫אז מה קרה בעקבות הכרזת החתונה?‬
‫לורל כועסת.‬
‫היא ובלי רבו נורא.‬
‫שיט.‬
‫כן.‬
‫אבל היא תתעשת.‬
‫אז אתה תהיה השושבין שלי או לא?‬
‫שושבין שותף. הבטחתי לסטיבן.‬
‫וואו, באמת?‬
‫מה אבא אומר על כל זה?‬
‫ממתי אכפת לך מה אבא אומר?‬
‫אני רק מתכוון שהוא ולורל לא רואים עין בעין שום דבר.‬
‫אז אם הם באותו ראש, אז… אולי…‬
‫אולי מה?‬
‫אולי יש משהו בדבריהם.‬
‫אתם עדיין בקולג'.‬
‫כשחושבים על זה, זה די מגוחך.‬
‫ג'ר, אני מצטער, אני…‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫לא ארצה שתעמוד לצידי בחתונה שלי אם תצטרך לזייף את זה.‬
‫ג'ר, אני…‬
‫היי, איך הלך?‬
‫גרוע.‬
‫מה? מה קרה?‬
‫הוא אמר שזה שאנחנו מתחתנים זה קצת "מגוחך".‬
‫מה? למה שיגיד את זה?‬
‫למה בכלל אכפת לו כל כך? מה הבעיה שלו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אתה יודע מה? אני מרגישה שהוא חושב שאנחנו שני ילדים קטנים,‬
‫ושהוא מבוגר גדול שלומד בביה"ס לרפואה של סטנפורד.‬
‫כן, שיהיה. שילך להזדיין.‬
‫אני הולך להתקלח.‬
‫ואז נעשה משהו כיפי, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫- מצטערת שנסעתי מפילי בלי להיפרד. -‬
‫- אבל אני מקווה יותר מכול שאתה תהיה שם -‬
‫- כדי ללוות אותי ביום החתונה שלי. -‬
‫היי, איפה ג'ר?‬
‫במקלחת. שמעתי שאתה חושב שאנחנו מגוחכים.‬
‫בלי, לא התכוונתי לזה ככה.‬
‫כן, בסדר. בטח, קונרד.‬
‫מה? -סליחה. היא עזבה?‬
‫אז שמעת? -כן. ברור שלא ממך.‬
‫בתנו בורחת מהבית ואני שומע על זה במסרון?‬
‫בלי לא ברחה. היא בסדר, בקאזינס.‬
‫אז מה קרה, לעזאזל?‬
‫היא אמרה שהחתונה תתקיים בין אם אוהב את זה ובין אם לא, אז אני…‬
‫אמרתי לה שאני לא אהיה שם.‬
‫את מה? -ואז היא עזבה.‬
‫אלוהים, לורל! אמרתי לך שהם רציניים!‬
‫אמרתי שאת לא יכולה לעצור אותם אם הם נחושים בדעתם!‬
‫חשבת שלאיים עליה זו הדרך…‬
‫זה לא היה איום!‬
‫אתה צודק, בסדר? אם היא נחושה להתחתן,‬
‫לא אוכל לעצור אותה. אבל גם לא אוכל להיות שם!‬
‫את רוצה לפספס את החתונה של בתך?‬
‫ברור שלא!‬
‫אני לא רוצה שום דבר מזה!‬
‫אני לא יודעת מה עוד לעשות.‬
‫אני לא יכולה לחייך ולהעמיד פנים שהיא לא הורסת את חייה.‬
‫אבל אלה הם חייה.‬
‫היא תעשה טעויות.‬
‫אבל אלה הטעויות שלה.‬
‫והם באמת צעירים, אבל גם אנחנו…‬
‫זה בדיוק מה שאני… -לא. תני לי לסיים.‬
‫הם טובים ביחד.‬
‫ואני יודע שאת חושבת שהחתונה איתי הייתה טעות חייך,‬
‫אבל הם לא אנחנו.‬
‫ואולי את ואני אלה שטועים.‬
‫ג'ון…‬
‫אתה באמת חושב שככה אני מרגישה?‬
‫בנוגע לזה שנישאתי לך?‬
‫די הבהרת שזה ככה.‬
‫הטעות שלי לא הייתה להתחתן איתך.‬
‫הטעות הייתה להתחתן בגיל צעיר כל כך,‬
‫ללדת בגיל צעיר כל כך.‬
‫להיות אשתו של מישהו, אימא של מישהו,‬
‫לפני שאפילו ידעתי מי אני.‬
‫איבדתי את עצמי.‬
‫ואני יודעת שאתה חושב שאני מאשימה אותך בזה, אבל אני לא.‬
‫האשמתי את עצמי.‬
‫ואני לא רוצה שהיא תחווה את זה.‬
‫אני מבין את זה.‬
‫אבל אני צריך שתדעי.‬
‫אם החתונה הזו תתקיים,‬
‫אני אהיה שם.‬
‫אני יודעת.‬
‫היי, ג'רמיה.‬
‫היי. -היי.‬
‫אני רק רוצה שתדע שאני חושבת…‬
‫שאתה ממש מגוחך.‬
‫מגוחך כל כך! -המגוחכיסטיות!‬
‫זה הכי מגוחך, זה. -מגוחך! זה מגוחך!‬
‫זה מגוחך! -אלוהים.‬
‫רגע, איך הוא אמר את זה שוב?‬
‫הוא אמר, "כשחושבים על זה, זה די מגוחך."‬
‫"זה מגוחך."‬
‫"שנייה אחת, קוני. תן לי לחשוב על זה. זה מגוחך."‬
‫זה מגוחך.‬
‫היי! צפה בסרט!‬
‫- נבחרה טיסה רכישה אושרה -‬
‫וואו. תראי מי לשם שינוי לא מגונדרת.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫כמוך. עובד ביום ראשון כמו פראייר מזוין.‬
‫האמת שהשארתי את המחשב הנייד שלי כאן.‬
‫אני לא פראיירית.‬
‫אדם ביקש ממני לבצע ניתוח תחרותי‬
‫של סטארקייד-אקס לפני יום שני…‬
‫גם ממני.‬
‫סליחה, חשבתי שאת לא עובדת.‬
‫אני לא מאמין שהם עוברים לשלב הבא.‬
‫אלוהים. אני יודעת, נכון? זה לא ייאמן.‬
‫כל המודל העסקי שלהם מבוסס על מה?‬
‫לרכוב על גל האן-אף-טי עד שהוא ימות?‬
‫עד? הוא כבר גוסס.‬
‫ממשקים טרנדיים בדרך כלל פורצים בענק ואז נעלמים ככה.‬
‫אני יודעת. על "ברייקר" להשקיע בחברות שיוצרות דברים.‬
‫בהחלט. כן. -כן.‬
‫בכל אופן, נתראה מחר.‬
‫כן.‬
‫אני לא רוצה שתיסע.‬
‫היי, אפרוש מההתמחות שלי. נבלה כאן את כל הקיץ.‬
‫היי.‬
‫אל תצחק עליי.‬
‫אני רציני.‬
‫לא, באמת. כלומר…‬
‫אם כל כך קשה להיפרד ממך לחמישה ימים,‬
‫איך אעזוב אותך לחמישה חודשים?‬
‫כוונתך לפריז?‬
‫כן. -כן.‬
‫החלטתי את זה לפני שהתארסנו. אתה יודע?‬
‫כן.‬
‫אני פשוט מרגישה שהמצב שונה עכשיו.‬
‫אני לא רוצה שניפרד מייד אחרי שנתחתן.‬
‫את בטוחה?‬
‫לגמרי.‬
‫יופי. כי גם אני לא רציתי שתיסעי.‬
‫אז אישאר. -בסדר.‬
‫עכשיו אני באמת לא רוצה להשאיר אותך עם הזקן העצבני.‬
‫זה בסדר. הוא בטח ייסע בקרוב.‬
‫אחזור לפני שתשימי לב. אני מבטיח.‬
‫זה יעבור כל כך מהר. -כן.‬
‫ואתקשר ל"קרן השנתית" בבוקר.‬
‫אחפש עבודה בבנקאות טלפונית כמו של רדבירד בסמסטר שעבר.‬
‫ואני מניחה שאתחיל ללמוד לקראת קבלה לתואר שני,‬
‫ואני מניחה שיש חתונה שלמה לתכנן.‬
‫כן, אני מניח שגם זה.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫ביי.‬
‫מה?‬
‫היי. -אני עסוקה בהכנות לניו יורק.‬
‫אני יודע שאת לא רוצה לשמוע ממני.‬
‫ובכל זאת, אתה מתקשר אליי.‬
‫עברתי שוב על ענייני הכספים של הסלון. טוב?‬
‫בסדר. הכול טוב.‬
‫הכול טוב. היא ביטלה את חוזה השכירות של הסלון.‬
‫היא לומדת לנהל לבד את הספרים שלה.‬
‫וברגע שהיא תקבל אישור להלוואה לעסקים קטנים,‬
‫היא תוכל לספר פה בבית.‬
‫אבל זה העניין, טיילור. אף בנק לא ייתן לאימא שלך הלוואה.‬
‫בסדר? אני…‬
‫הייתה לי הרגשה רעה בקשר לסקוט הזה, אז בדקתי ו…‬
‫מסתבר שהוא לקח הלוואות בשמה של לוסינדה.‬
‫פאק. -כן.‬
‫תראי, אשלח לך את הפרטים, בסדר?‬
‫אבל בעיקרון, אם אימא שלך תרצה להקים עסק כלשהו,‬
‫היא חייבת לשלם איזה 10,000 דולר עד סוף החודש.‬
‫אלוהים.‬
‫זה ישבור אותה.‬
‫אני יודע.‬
‫תראי, אוכל לגייס משהו כמו מחצית מהכסף.‬
‫מה?‬
‫למה שתעשה את זה?‬
‫אני לא החברה שלך או מקרה הצדקה שלך.‬
‫טיילור, אני רוצה לעזור.‬
‫לא. אני אמצא פתרון.‬
‫אימא שלי הפתיעה אותי עם השמלה הזאת עבור נשף הדבס שלי.‬
‫באותו רגע הרגשתי שהיא הכי מכירה ואוהבת אותי.‬
‫אני מתה עליו!‬
‫חשבתי שאמרת שתיקני מיטה גדולה יותר,‬
‫לא שתעצבי מחדש את כל החדר. זה מוגזם.‬
‫לור, תשלימי עם זה שהילדה שלנו גדלה,‬
‫וילדות גדולות צריכות מיטות של בנות גדולות וחדרים של בנות גדולות. נכון, בלי?‬
‫מה עם הבנים?‬
‫את לא רוצה להמשיך לחלוק חדר עם הבנים המסריחים והקולניים האלה.‬
‫עכשיו זה החדר שלך.‬
‫את אוהבת את הטפט? הוא נשלח מפריז.‬
‫זה הצבע האהוב עלייך.‬
‫אני חושבת שאולי מוקדם מדי לבלי להיות לבד.‬
‫זה בסדר. הילדה שלנו תהיה נהדרת. תעלי.‬
‫תגידי "תודה".‬
‫תודה, סוזנה.‬
‫אין בעד מה, מתוקה.‬
‫בלי.‬
‫קון, תנקוש. תנקוש בדלת.‬
‫תנקוש שוב!‬
‫אני צריכה להפסיק לתת לך לשתות.‬
‫אימא.‬
‫היי, מותק.‬
‫אני לא רוצה לישון לבד.‬
‫בסדר, מתוקה. הנה, מותק.‬
‫פינית הכול בלעדיי?‬
‫כן. הייתי חייבת.‬
‫המפקח יגיע מחר לאשר את הרישיון שלך.‬
‫תודה, מותק. אבל…‬
‫אעזור לך לסיים לארוז.‬
‫אני לא אסע לניו יורק.‬
‫מה?‬
‫אישאר פה ואעזור לך להקים את הסלון.‬
‫טיי, מספיק עם השטויות. אני יכולה לטפל בזה לבד.‬
‫לא. -לא, את צריכה לנסוע‬
‫לדבר שלך בניו יורק.‬
‫כבר התקשרתי להתמחות, ואמרתי להם שאני לא באה.‬
‫והשתמשתי בכסף לדיור שם כדי לשלם את מחצית החוב שלנו.‬
‫זה לא היה החוב שלנו, זה החוב שלי.‬
‫הבעיה שלי. הפישול שלי.‬
‫תראי, הזדקקנו לכסף, והוא פשוט ישב שם.‬
‫גם ככה הייתי אמורה לאסוף לאנשים את הכביסה ולקנות קפה.‬
‫למה לשלם שכר דירה בניו יורק כדי לעשות עבודה דפוקה בחינם?‬
‫תפסיקי! את נוסעת. אני מתקשרת אליהם.‬
‫איפה הטלפון שלי? -אימא. זה כבר נעשה.‬
‫היית צריכה לדבר איתי קודם. -ידעתי שתסרבי.‬
‫וכמו שאת תמיד אומרת, בנות משפחת ג'ול חייבות להישאר מאוחדות.‬
‫אני תומכת בך.‬
‫אבל אני האימא.‬
‫מה דעתך לצבוע את הקיר הזה?‬
‫אולי בוורוד? או שנוכל להדביק טפט.‬
‫אם כן, זה יהיה חמוד.‬
‫אחזיר לך את הכסף, טיי.‬
‫כל סנט, אני מבטיחה.‬
‫אני אוהבת אותך. -אני יודעת, אימא.‬
‫- היי, תתקשרי אליי, יש לי חדשות! -‬
‫- איפה את? קון הסכים להיות שושבין! -‬
‫קונרד! קונרד?‬
‫היי.‬
‫שמעתי שלג'ר יש שושבין שני עכשיו.‬
‫כן. אני לא חושב שאני יכול לתת סטיבן לתכנן מסיבת רווקים לבד.‬
‫אנשים עלולים למות.‬
‫או להגיע לכלא. אני עדיין לא רוצה למות.‬
‫נכון. טוב, תודה.‬
‫כן, בבקשה מגוחכת.‬
‫ו…‬
‫אם זה שווה משהו,‬
‫אני חושב שזה… טוב, שניכם.‬
‫ברור שאתם מסבים זה לזה המון אושר, אז…‬
‫התמיכה שלך חשובה לנו מאוד.‬
‫לג'ר ולי.‬
‫אני חייב ללכת לחנות. את צריכה משהו?‬
‫לא. זה בסדר. -תודה.‬
‫אלה פצצות עפר?‬
‫עכשיו אתה אופה?‬
‫את יודעת, רק באירועים מיוחדים.‬
‫יום הולדת שמח באיחור, בלי.‬
‫זכרת?‬
‫אני תמיד זוכר.‬
‫תודה! -כמובן.‬
‫מה עשיתי?‬
‫תרגום כתוביות: רינת זוהר מנחם‬
‫בקרת כתוביות נעמי מאזוז‬ נחם‬