En capítols anteriors…
No podia amagar el que sentia per ella.
Què senties?
Que… l'estimava.
Hem de continuar així. Ja entraran en raó.
Ja fa dues setmanes.
I en queden sis per al casament.
No perquè li portis cafès acceptarà el casament.
Ja tinc vestit, però ma mare no ha vingut.
No hi participaré. No hi seré, al casament!
Molt bé! Doncs me n'aniré perquè no m'hagis de veure més!
Conrad?
Heu vingut a passar el cap de setmana?
Pensava quedar-me aquí un temps.
I tu seràs el meu padrí o no?
De debò?
Tornaré molt aviat. T'ho prometo.
Com ho farem sense les nostres mares?
Ta mare deu uns 10.000 $.
No me n'aniré a Nova York.
He vist que en Jere ara té un altre padrí.
Per molts anys.
-Gràcies! -De res.
Què he fet?
L'ESTIU QUE EM VAIG ENAMORAR
Ha passat una setmana i no puc deixar de pensar
en com és tenir-la tan a prop de nou.
Va ser com si m'hagués colpejat un raig.
És molt més fàcil quan no l'he de mirar.
Ei. Bon dia.
-Hola. -Què hi fas, aquí?
Estava…
-Hòstia! Perdona. -No.
Tot bé. En tinc un altre.
-D'acord. -Gràcies. He de…
Hola, papa, què tal?
Con. Com va tot a la casa?
Bé, estic arreglant la teulada. Què passa?
Arreglant la teulada? Vols que truqui a algú o…?
-No, ja me n'encarrego jo. -D'acord. Molt bé.
Volia saber com estaves amb tot això del casament.
Algú dels dos t'ha dit alguna cosa?
No, no és assumpte meu.
Però també et sembla absurd, oi?
No sé si diria "absurd". Vull dir… s'estimen.
No deus pas pensar que és bona idea, oi?
No importa si nosaltres pensem que és bona idea.
És la seva decisió.
Creus que no hi ha res que pugui fer per aturar-ho?
Si ho fas, el perdràs.
Com amb tu?
Jo volia ser com ell.
Futbol, estudis…
Em vaig esforçar perquè estigués orgullós de mi.
Era el meu heroi. Fins que vaig descobrir qui era realment.
Conrad?
T'he de deixar, papa.
Només he d'estar lluny d'ella fins al casament.
Serà la dona del meu germà i no hi tornaré a pensar.
Perdona, no sabia que el meu pare vindria a l'oficina avui,
perquè és festa, però ha vingut,
així que necessito quedar-m'hi almenys una hora.
Em prens el pèl?
He matinat a posta per no agafar trànsit.
Hauries d'haver anat en bus.
L'Steven no vindrà. Se n'ha anat a Nova York.
M'importa un rave on sigui.
-T'has arreglat per res. -D'acord.
Encara pots agafar el bus.
Ei, t'ho agraeixo molt, d'acord?
Ho faig perquè la teva nòvia sigui feliç.
Has parlat amb ella? Està entrant en pànic?
Gestionar diners estressa.
Un Fisher preocupat pels diners.
Que divertit.
Ella té moltes coses entre mans, ara mateix,
però estarà bé així que arribem a Cousins.
A més, pensa que aquest cap de setmana estàs al nostre servei.
No has dit que l'Steven se n'havia anat a Nova York?
Suposo que ha sentit que el meu pare era a l'oficina.
Qui és l'aspirant a Shiv Roy?
La Denise. Sempre s'estan barallant per veure qui és l'alfa.
Tu no ho ets, això segur.
És la Taylor.
Doncs no vull saber res del que estigui a punt de passar aquí.
Què hi fas, aquí?
Ha vingut per portar-me a Cousins.
Després parlem.
-Me n'aniré a fer un cafè. -D'acord.
Així, doncs… te'n vas a Cousins?
Sí, la Belly i jo hem d'organitzar el casament.
Guai. Guai.
I com…? Com estàs?
Estic bé.
-Genial. -Estic bé.
I… gràcies per donar-me un cop de mà amb això de la mare.
Com ho has fet? Com has aconseguit els diners?
M'he fet un OnlyFans.
És broma.
-T'hauria donat suport… -És broma.
…igualment. Soc el teu fan, però no l'únic…
Has fet servir els diners de Nova York?
Qui del llop parla…
Vindràs a la festa de la Belly?
Ostres, hi he d'anar?
No siguis beneit.
No soc beneit.
Hola! Ja esteu en camí?
No em matis, però no puc venir aquest cap de setmana.
Taylor, et necessito. No sé què fer.
Ja ho sé i em sap greu. Ens han avançat la inspecció a avui.
Ma mare m'ha dit que ho pot fer ella sola, però…
No, la sol·licitud porta el meu nom.
D'acord.
No passa res.
Em sap greu. Et prometo que la teva festa serà increïble.
Per cert, l'Steven vindrà.
Estàs segura que no t'importarà que sigui aquí?
Sí, és el teu germà i un dels padrins.
I jo, la teva dama d'honor. Haurem d'interactuar.
Espera, si l'Steven i jo no hi som,
passareu el Quatre de Juliol sols amb en Conrad?
Sí, suposo que sí.
Com va amb en Conrad?
Gairebé no l'he vist.
He estat treballant tot el que he pogut
i ell està posant la casa a punt per al casament.
-De debò? -Sí.
Que estrany. Quan se n'anirà?
No ho ha dit.
Espera, he de penjar. Ma mare m'està trucant.
Truca'm si necessites res.
D'acord. Adeu.
Ei, futur cunyat.
-M'has espantat. -Perdona.
Sembla que estàs… molt ocupat.
Sí, és…
Esmorzaràs això?
Sí, i és l'últim. Em sap greu.
No, és que vaig deixar… els cereals a fora i hi ha fruita al bol…
Ja. No volia agafar-te menjar sense preguntar.
Doncs pregunta'm.
No he tingut l'ocasió.
Has estat molt ocupat amb la casa.
I t'ho agraïm, per cert.
No sabia que tinguessis tanta traça.
No m'hauria de sorprendre.
Sempre ho desmuntaves tot per veure com funcionava.
No és gaire cosa, i potser estic deixant la casa
pitjor del que estava.
Ho dubto molt.
Quan has de tornar a Califòrnia?
Quina llàstima que no et quedis fins al casament.
Sí, és que he d'anar a treballar…
Ah, sí. En Jere me n'ha parlat. Deus estar molt emocionat.
Sí…
He de tornar a la teulada. Pots menjar tot el que vulguis.
D'acord.
Tio, quan se n'anirà el teu pare?
No ho sé, Steven. Pregunta-l'hi.
Tu no te n'havies d'anar aviat?
El tren surt d'aquí a tres quarts. Tinc molt de temps.
Mare meva. ¿Ets dels que arriben a l'aeroport
quan comença l'embarcament?
I tu, dels que hi arriben dues hores abans?
Per vols nacionals, tres per internacionals.
Déu meu, ets l'ansiosa dels aeroports.
Doncs sí, i què? Mai he perdut cap vol.
Tinc gana.
Aquesta rivalitat laboral que tens amb la Denise
és força excitant.
No, què…? Ets boig. No.
-Boig? -Sí.
Au, va. És maca, li agrades… Com és que no ho veus?
Perquè no hi ha res per veure. No. No.
Per què deu ser?
No m'agrada el que insinues.
Mira, la Taylor i jo només som amics, d'acord?
Jo no he dit res de la Taylor.
-Flipat. -Doncs intenta-ho amb la Denise.
Tio.
Sabia que era mentida.
Què és mentida?
Doncs l'Steven, que…
L'acord amb StarcadeX.
Sí, és una bestiesa. Almenys els ho hem advertit.
Sí, no és culpa nostra que ningú ens escolti.
Potser és que ja estan sords… Adam!
M'encanta la camisa. Molt ben planxada!
Sé que tothom se n'ha d'anar, però necessito una última cosa.
-Sí, i tant. -Entesos.
Mireu l'Slack. No és gaire feina.
Vol que ens mirem l'últim informe d'ingressos…
De qui? De StarcadeX, esclar.
Sembla força senzill. Te n'ocupes?
Estàs rebutjant feina extra?
-Sí, tinc plans. -I jo també.
Ostres, t'odio! D'acord. Ja ho faig jo.
No, ara em sento malament. Va.
Nois, jo me n'encarrego.
Comptabilitat ja l'ha revisat.
-Segur? -Sí, sí.
Agafaré un tren més tard
i estic intentant fer-li bona impressió, així que em faríeu un favor.
D'acord.
Fisher, si trigues més d'una hora, és que no ho estàs fent bé.
Sí, capitana.
Truca'm si tens cap problema.
No farà falta.
Belly - Jere, afanya't! els descomptes caduquen avui!
INVITACIÓ SABATES
JEREMIAH Tinc molta feina, comenceu sense mi
-Escolta, Conrad. -Digues.
Has vist les claus del cotxe? Necessito…
Estava a punt de sortir.
Puc venir?
He de comprar algunes coses per al casament.
La Taylor havia de venir, però no, i en Jere té feina…
No trigaré gaire. El pots agafar quan torni.
No m'hi pots portar?
No passa res. Hi aniré en bici.
Merda.
Quan la Belly necessita ajuda,
el meu primer pensament sempre ha estat: "Com ho soluciono?"
Espereu! Espereu-me.
Conrad!
-Conrad. -Vinga. Deixa-la.
És massa lenta.
Nois, esperem-la un moment, d'acord?
No. Vinga, Conrad.
Adeu.
Vine. Et deixo la meva bici.
No, no cal.
De debò. Tu pots. Jo crec en tu.
Estàs segur?
Sí. Hi arribaràs molt més ràpid i jo puc córrer amb tu.
D'acord.
Però no em deixaràs anar, oi?
No.
Ara em pots deixar anar.
Escolta, Belly…
Espera.
Ja no és cosa meva ajudar-la.
-Pots parar? -Deixa'm en pau.
Escolti, pot no posar-me el cap a les espatlles?
Gràcies.
Denise?
-Conklin. -Hola.
A on vas?
A Nova York.
Guai. Jo també.
Aquest tren romandrà aturat a Westerly fins a nou avís.
Mare meva, si ja anem una hora tard.
Què…? Què hi ha a Nova York?
No et preocupis per això.
-D'acord. -Merda.
No tinc cobertura. Saps res d'en Jere?
No, però segur que està bé.
No hauries d'haver marxat.
A veure… Tu també has marxat.
No hauríem d'haver marxat.
Sí, perquè has dit "hauries".
-"No hauries". Per això… -El que tu diguis.
D'acord.
Aquest, el vam fer per a en Billy Joel.
-Caram. -Exacte.
Tenim una clientela molt exclusiva.
Per a qui seria el pastís?
Per a mi.
Teniu pastissos amb glaça mirall?
I tant.
Genial. El meu nòvio vol un pastís de xocolata negra de dos pisos
farcit de coulis de gerds i cobert amb glaça mirall.
Quin percentatge de cacau vols? Un 70, un 80 %?
El 70 %, probablement.
I per a quanta gent és?
No gaires. Només hem convidat unes 30 persones al casament.
Quant costaria?
Amb la glaça mirall i el lliurament, 750 dòlars.
És un aniversari. M'he equivocat.
No sé per què he dit casament.
És un aniversari. Quant costaria?
750.
Esclar, sí.
Gràcies.
Si em deixes un segon, ho he de consultar amb una amiga.
-El temps que vulguis. -Sí.
Soc a la pastisseria. Tens temps per parlar del pastís?
Molt maca, la botiga.
No puc. He d'acabar una cosa.
Quant costen els cupcakes de xocolata?
Genial.
Igualment. Parlem després. Adeu.
Em pensava que havies sortit corrents a Cousins.
Sí, pensava marxar així que acabés això, però…
els números no quadren
i he estat provant totes les fórmules, però…
-No puc. -D'acord. No passa res.
A veure.
No és culpa teva. La Denise hauria d'haver fet això abans de marxar.
Sí.
Cagondeu.
Vine, et porto en cotxe.
Tu estàs molt ocupat. Torno en bici.
No podràs amb tot això.
És un embolic. La bici no hi cabrà, al cotxe.
He tret els seients.
D'acord. Jo condueixo. Tu agafa les bosses.
D'acord.
Això és per a les invitacions?
Sí.
La Taylor m'ha dit que les he de marcar amb un mata-segells.
No sé a què es refereix.
És quan marques el segell
perquè no es pugui tornar a fer servir i, si ho fas tu,
evitaràs que el sobre es faci malbé.
Com ho saps, això?
Col·leccionava segells, recordes?
Sí, me n'havia oblidat.
Hi estaves obsessionat.
¿Recordes quan en Jere te'n va robar un
i et vas enfadar i vas plorar?
Era un segell vermell de George Washington intacte.
És un segell molt buscat.
Que friqui que era.
-No, no ho eres. -Sí.
Col·leccionava segells, estava obsessionat amb les enciclopèdies antigues,
vaig moderar un fòrum sobre el portador de l'Anell…
Un què?
Una cosa d'El senyor dels anells.
D'acord. Sí que eres un friqui, ho retiro.
Ja…
Podem fer una última parada?
Digues que no. Pots fer-ho.
Seran deu minuts com a màxim.
Sisplau?
Sí, cap problema.
D'acord, gràcies.
Covard.
Benvinguda.
Hola.
Aquestes són precioses.
Són per a un casament.
En què et puc servir?
Tinc una festa.
D'acord. Quina mena de festa?
No és res sofisticat. És una festa a la platja.
Que et semblen les orquídies? Ens les porten des de Hawaii.
Crec que se'ns surt del pressupost.
Quin és el teu pressupost?
Petit, molt petit.
D'acord.
I les peònies? Són molt cares?
M'encanten. Ma mare se'n va fer un ram quan es va casar.
Ah, és un casament.
Perdona.
Sí, un casament molt informal i petit.
Necessitaré més detalls per poder donar-te un pressupost.
Sí, esclar. Doncs…
Necessitarem quatre arranjaments florals i dos rams.
Un per a mi i l'altre per a la dama d'honor.
Voldràs ramells per a les mares del nuvi i la núvia?
No, no ens calen.
I tu?
Voldràs botoniers per a tu i els padrins?
-No. -No, no, no.
Jo no soc el nuvi.
Sí, ell… És el germà del nuvi.
La despesa mínima és de 5.000.
Cinc… mil dòlars?
Us asseguro que tenim preus molt competitius.
Ens pots donar un moment?
I si fas servir les hortènsies de ma mare?
Són igual de boniques que qualsevol cosa d'aquí.
Potser més boniques. I no costen 5.000 dòlars.
D'acord, sí.
-D'acord? -Gràcies pel seu temps.
-Toquem el dos. -Gràcies.
No els tastaràs?
Sí, esclar.
Què?
No vols menjar-te un cupcake? Tu qui ets?
No està malament.
I, doncs?
Aquest té un 70 % de cacau. L'altre, un 80 %.
I què canvia?
Ni idea, sincerament.
M'agrada la xocolata amb llet. Però no importa
perquè no ens podem permetre un pastís d'aquella botiga.
Així que suposo que comprarem un pastís al supermercat.
A veure… No ho facis, això. I si…?
¿I si fos només d'un pis,
a la merda la glaça mirall,
i que tingui…
una cobertura de xocolata amb llet?
Serà més barat que qualsevol merda d'aquestes de cacau.
I no cal lliurament. Jo el recolliré.
Hola! Vens cap aquí?
Hola, Bells. No.
Males notícies.
Tinc molta feina a l'oficina i arribaré tard a Cousins.
De debò?
Ja ho sé. Soc horrible.
Jere, avui havíem d'anar a Michaels.
Aquest cap de setmana, t'ho prometo.
Això que he de fer s'ha convertit en una odissea.
Les rebaixes del Quatre de Juliol acaben avui.
No puc marxar així com així.
Bones notícies: crec que podrem comprar el pastís a la teva pastisseria favorita.
De dos pisos i glaça mirall?
Hi ha hagut un canvi de plans.
Què et sembla un pastís d'un pis amb cobertura de xocolata amb llet?
No és de cacau, però estarà farcit de coulis de gerds.
Belly, el cacau és el gra. És del que està feta la xocolata.
Tot el sabor depèn de l'amargor de la xocolata negra
i la dolçor àcida dels gerds.
El pastís el triava jo. Cadascú triava una cosa.
Sí, ja ho sé, però hem de ser realistes.
No ens podem gastar 750 dòlars en un pastís.
Ho pagaré amb la targeta de crèdit.
-Jere… -Vine.
T'he de deixar, d'acord?
Segur que en Jere es mor per venir.
Sé que és una ximpleria enfadar-se per no poder anar a Michaels…
I sé que s'està deixant el cul a l'empresa de ton pare…
Però és que… estic aquí prenent totes aquestes decisions sobre coses que…
que no m'importen i que no ens podem permetre.
No ho facis.
I…
L'únic que m'importa és el compromís que assumirem l'un amb l'altre
davant de les persones que estimem.
Bé, les que hi siguin.
No ho facis.
És com si estigués…
carregant jo tota sola amb això.
I fent-ho tot sola.
Doncs a la merda. Anem a Michaels.
De debò? No havies d'anar a casa?
Sí, però demà la teulada seguirà allà.
I les rebaixes s'acaben. Som-hi. Firem-nos.
D'acord, d'acord.
Estic ben fotut.
I no ho havia vist ningú.
Les xifres no quadren amb l'informe de guanys que ens van donar.
Han mentit sobre els seus guanys?
Diré als comptables que ho analitzin a fons,
però això no pinta bé.
Vols que truqui a Comptabilitat?
No, tothom és fora, de vacances. Parlaré amb ells dilluns.
Bona feina, fill.
Ara, toca el dos. Sé que la Belly t'està esperant a Cousins.
Espero que no estigui gaire enfadada amb mi.
M'estàs sorprenent molt aquests dies.
A la feina i a casa.
Cuines, neteges la teva part del pis…
La Belly ha tingut sort.
Gràcies, papa. Valoro molt la teva opinió.
Escolta, sé que la Laurel no està gaire contenta amb el casament,
però, si ho tens clar,
tu i la Belly compteu amb el meu suport.
Gràcies, papa.
De res. Fem-ho al club.
Per fi amortitzaré els diners de les quotes.
En realitat, la Belly volia fer-lo a casa.
No, no. Ho pagaré
perquè no hàgiu de fer-lo a casa.
Segur que li encantarà.
Sí, sí.
No sé què dir.
Heu passat per moltes coses i us mereixeu ser feliços.
Com tots.
Gràcies.
Arxivaré això amb l'informe abans de sortir.
Ben fet.
El postgrau…
Sí, què passa?
He vist que tenies un llibre de preparació.
I el Nadal passat
parlaves de fer un postgrau en psicologia.
Ja saps en què et vols centrar?
Psicologia de l'esport.
Sí. No ha estat una decisió immediata.
L'any passat, quan em vaig lesionar i vaig deixar l'equip…
l'entrenadora em va fer anar al psicòleg.
Em va ajudar molt i he pensat que em vull dedicar a això.
Fantàstic.
Com tens el genoll?
Bé. Millor.
Jo també he començat a anar al psicòleg.
M'ha ajudat a gestionar els atacs de pànic.
Caram, doncs…
està molt bé, això.
Sembla que ho tens tot controlat.
La vida a Califòrnia, la teva carrera…
Estàs fet tot un adult.
Tu també has canviat molt.
-Ah, sí? -Sí.
Com?
Ja no condueixes malament.
Mai he conduït malament.
T'equivoques.
Ara portes talons.
Portaves talons a la cerimònia.
Ara soc una senyora.
Et mossegues les ungles.
No se t'escapa res.
Sí!
Vinga.
Estàs jugant a un joc?
No és assumpte teu.
Te l'ensenyo si tu me l'ensenyes.
No volia…
No em referia a això.
Fet.
D'acord. Sí.
-A veure. -Som-hi.
Què collons és això? Un simulador d'abelles? Que friqui.
-Entre nosaltres ens identifiquem. -Sí.
L'has piratejat, aquest? Els gràfics són molt bons.
L'he fet jo.
L'has fet tu?
Sí.
Sí, va ser el meu treball final.
Volia tornar a jugar-hi després de, ja saps,
l'accident…
No ho sé, és com fer una cosa del no-res.
És diferent, saps?
Sí, de fet, sí.
A veure, aquests gerros estan rebaixats.
Quin t'agrada més? El gran o el mitjà?
No ho sé, els grans.
Genial, és el que anava a triar jo.
Per un segon… m'he oblidat que no és amb mi amb qui es casarà.
Quant creus que trigaràs?
No gaire.
Em sap greu que t'hagi tocat venir. És un avorriment.
No, i ara. No és tan avorrit.
Podem deixar-ho aquí i pagar això.
Què? No. Hem vingut fins aquí i tenen rebaixes.
Fem una volta, a veure què hi ha.
D'acord.
Mira això.
Flors falses i garlandes. Són boniques.
Aquestes són molt maques. Potser per al porxo?
-De debò? -Sí.
Sí, o sigui… Saps què? Estan… bé.
No són gran cosa, però estan bé.
Ja, però valen 8,99 i tenen una rebaixa del 20 %.
Ja. D'acord. Qui necessita orquídies de Hawaii?
Això és el que jo dic.
D'acord. Potser alguns gira-sols.
-N'hi ha per triar i remenar. -A veure aquests…
És bonic, oi?
Perfectes.
Molt bé.
D'acord, això va bé. Va tot bé.
Ho tinc controlat.
Gràcies per acompanyar-me.
M'alegro molt que hagis decidit fer vacances
i venir a Cousins.
Des que la conec,
em costa mostrar-me dèbil davant d'ella.
Quan érem petits, ma mare em deia que em mirava fascinada.
I jo vaig intentar ser aquesta persona per a ella.
Potser aquest va ser l'error.
No és que decidís fer vacances. Em van acomiadar.
Què?
Sí.
El dia que l'Steven va tenir l'accident, no em vaig poder centrar i la vaig cagar.
No. No hauria d'haver-li dit a la Taylor que et truqués.
No, no. Me n'alegro, que ho fessis.
I vas fer bé.
I la Dra. Namazy va fer bé d'acomiadar-me.
Saps que ningú és perfecte, oi? Ni tan sols tu.
Creu-me que ho sé.
Aquell dia a la feina tenia moltíssima por de cagar-la.
I la vaig cagar.
Qui sap? Potser no estic fet per ser metge.
Potser no.
O has de posar-te les piles i deixar de ser un figaflor.
De debò. Hi ha un món on, que t'acomiadin,
és el millor que et pot passar.
No ho tinc tan clar.
En Jere em va dir que la majoria dels estudiants de primer
s'agafen vacances i tornen.
-Sí, però no… -Per tant,
estàs just on has d'estar.
Hi haurà moments en què cometràs errors. És part d'estar viu.
No has de ser l'heroi tot el temps.
Potser hauries de treballar-ho amb el psicòleg.
-El teu complex d'heroi. -Jo no ho tinc, això.
D'acord, potser li dedicaré una mica de temps.
Potser sorprendré tothom. Potser deixaré la medicina.
Sisplau. Un dia estaràs dirigint el departament d'oncologia a Boston.
Sincerament, no sé si vull tornar a Boston.
Tant t'agrada Califòrnia?
No, m'agrada que sigui tan lluny.
Sí, està bé. M'agrada.
Com va ser mudar-se tan lluny i començar de zero?
Imposava.
I em vaig sentir sol, de vegades.
Però mai oblidaré el primer cop que vaig veure la posta de sol al Pacífic.
Se'm va fer molt estrany.
Era estrany mirar a l'oest i no a l'est.
Com si fos un altre planeta.
Com si tot fos possible.
Mai he tingut una experiència així.
Mai… he estat lluny de casa.
Ho podries provar.
Per un moment vaig pensar que estudiaria a París.
Bé, seguirà allà quan acabis la universitat.
Sí.
Potser podem anar-hi de viatge de nuvis.
Tinc molta gana. Anem a buscar alguna cosa de menjar?
-He descongelat pollastre. -Pollastre. Sí.
Ho he vist.
PRÉSSECS
Vols parar?
No, és igual. Ja l'hem passat.
DEIXI ELS DINERS AL CISTELL, SISPLAU
D'acord.
En vols un?
Hi soc al·lèrgic.
Què? Des de quan?
Si t'he vist menjar préssecs.
O pastís de préssecs.
Des de sempre. N'he menjat, però després em pica la boca.
Molt bé. Tu mateix.
Mare meva.
És el préssec perfecte.
Mare meva.
No en vull menjar un altre
perquè no pot ser igual de bo.
Provem-ho, va.
D'acord.
Molt bé.
Era igual de bo?
Doncs sí.
N'agafaré més per a en Jere.
T'espero al cotxe.
No sé què em pensava, però era tot imaginació meva.
La realitat és que està amb en Jere.
-Un monstre. -Salta damunt l'aranya.
-Ho estic intentant. -Va.
-Sí, molt bé. -Sí, oi? Oi?
Sí, és molt xulo.
Espera, què?
-Perdona. -Tot bé.
El tracte amb StarcadeX perilla.
Hòstia, el guapet ha descobert això?
És més llest del que sembla.
Fins i tot un rellotge trencat té raó dos cops al dia.
Collons, jo ho sabia! Tenien alguna cosa tèrbola.
Tots dos ho sabíem. Tots dos. Soc aquí.
-Sí, sí. -Sí.
Perdona, tens raó.
-Sí. -Totalment. Tots dos.
La pròxima parada serà Nova York: Penn Station.
No oblideu les vostres pertinences.
Ho repeteixo…
Vaig al Congrés de Videojocs del Nord-est.
Suposo que tu també hi vas.
Què t'ho ha fet pensar?
Les meves habilitats de programació increïbles?
Sí, això i el fet que he estat veient les teves notificacions
durant les últimes hores.
Ho vols deixar, oi? Prou de Breaker.
No et burlis de mi.
No.
Vaig estar a punt de morir.
Ara em plantejo per què malgasto el temps
en una cosa que no em serveix, saps?
Sí, ja t'entenc.
He suat tinta per arribar aquí.
Soc l'única de la família que ha estudiat.
He estat treballant per a això i ho detesto.
Saps per què?
Perquè no és suficient.
Podria estar fent molt més.
Arribant a Nova York: Penn Station.
Hem arribat al final del trajecte.
Per seguretat, romanguin al vagó…
-Per fi. -…fins que el tren
s'hagi detingut del tot.
Ho repeteixo: hem arribat al final del trajecte.
Vols compartir taxi fins al Javits Center?
Sí, m'encantaria.
Genial. Som-hi.
Gairebé la cago avui.
No m'hi hauria d'haver acostat tant.
Però no tornarà a passar.
Me'n vaig al llit.
Fa una nit molt agradable.
Encara tens gana?
Sí.
Una mica.
Escolta…
Tinc una pregunta.
Merda.
Sí.
Menges alguna altra cosa que no sigui pollastre rostit?
No.
És l'únic que sé cuinar.
Bé, doncs, si has de menjar tant de pollastre,
-m'has de deixar adobar-lo. -Jo l'adobo.
No et crec.
I prou de quinoa com a guarnició.
Que passa amb la quinoa?
Avui farem patates fregides.
-Sí, xef. -D'acord?
Sí. Molt bé.
-Som-hi. -Em posaré el davantal.
Mare meva.
-Darrere. Ho has de dir. -No has de dir "darrere"
si jo soc darrere.
-Ho has de dir tu. -No has vist cap programa de cuina?
És igual. Agafa l'oli d'oliva.
-Oli d'oliva. -Molt bé.
Tu t'encarregues del pollastre.
-Té. -Sal i pebre, almenys…
No.
Gràcies.
Mare meva. Quant fa que no…?
-5.000 dòlars per les flors. -Per una orquídia.
-Per una… Una flor. -Exacte.
És una bogeria.
No ho sé.
-És una bogeria. -És que es passen.
-Però tu… -I ella: "5.000 dòlars."
-Espera, no. Tu ho has espatllat. -Què he fet jo?
-L'has cagat. -Com l'he cagat?
-"Ma mare es va fer un ram de peònies." -Què?
-Primer de tot… -És un casament.
Perdona per recordar-ho…
-Que et bombin. -En fi…
-Calla. -Perdona, no volia dir-te això.
T'estàs morint per netejar això.
El què?
El vi que acabo de vessar. Et mors per netejar-ho.
No me n'havia adonat.
Vaja, vaja. T'has tornat molt…
relaxat a Califòrnia.
Sí, m'he tranquil·litzat.
Te'n recordes, quan has fet…?
-"Garlandes." -Ets molt dolenta.
"Garla…" T'imito molt bé.
Com vols que ho sàpiga?
Mai he fet cap classe de botànica. Estudio medicina.
Conrad, Conrad. Mare meva, Conrad!
Espera. Les flors falses que havies triat
són idèntiques a les que hi ha a l'habitació de convidats a casa meva
que sempre li he dit a mare que llencés.
No!
Sí, és veritat.
Ja ho sé.
Ara me'n recordo.
El març va fer quatre anys des que vaig ser a casa de la Belly,
abans que ho deixéssim.
La meva mare no estava bé.
No ens ho volien dir, però jo ho sabia.
I no podia parlar-ne perquè no volia que fos real.
Què hi fas, aquí?
Belly, no pots ser aquí. Ta mare s'enfadarà.
Llavors, no facis renou i no ens sentirà.
Això és no fer renou?
Què fas?
-Fa fred. -Vine.
-Estàs bé? -Sí.
No pensis en la graduació.
Jo m'encarregaré de tot.
Em fa il·lusió.
Ja ho sé.
La Susannah es posarà bé.
Ho sé.
Llavors la Belly encara creia que, si eres bona persona,
no et passarien coses dolentes.
Volia parlar amb ella aquella nit per dir-li què passava,
però no volia trencar la part d'ella que creia que tot aniria bé.
Estic bé. Estic millor ara que hi ets tu.
Volia que no perdés mai això.
Conrad.
Aquella nit… va ser l'últim cop que vam estar junts així.
I si no ho hagués espatllat tot fa quatre anys?
I si no l'hagués apartat de mi com sempre faig?
Quantes vegades hauríem sopat junts com ara?
Amor, soc a casa!
Jere, has vingut!
Carai. Estàs de bon humor.
-Heu cuinat? -Sí.
-Tens gana? Et poso un plat. -Vine.
Només vull menjar-te a tu.
No ha quedat res.
Oh, no… Però tenim… Tenim préssecs.
Tens maduixes? No em ve de gust un préssec.
No, tio.
Cap problema.
Bells, et vaig dir que aniríem a Michaels demà.
En Conrad ja m'hi ha portat per aprofitar els vals.
Ostres, tu. Ets el millor copadrí que hi ha.
I pots menjar del meu plat.
No. Saps què? Compartiré amb la Bells.
Em moro per unes patates.
No. No em robis les patates, lladre. Menja't el pollastre.
Com va la feina?
Increïble. Sí, sí. Tothom…
Tothom se n'ha anat de vacances i he hagut…
d'acabar un informe sobre una empresa
que havíem de finançar
i resulta que havien falsejat les xifres.
-Ual·la! -Sí.
Sí, el pare estava molt impressionat i abans d'anar-me'n m'ha dit…
que vindrà, al casament.
-De debò? -Sí.
-Que fort! Fantàstic! -Enhorabona.
Gràcies.
Vaig a dutxar-me. Adeu.
No triguis gaire,
que segurament hi haurà focs artificials.
-Sí. -Sí.
M'estimaria més que algú em disparés amb una pistola de claus
que haver de veure'l tocar-la així tota la nit…
i m'odio per això.
-Estic orgullosa de tu. -Gràcies.
No saps quant t'he enyorat aquesta setmana.
Flipo amb això del teu pare.
Potser quan ma mare ho sàpiga…
Sí, jo també pensava el mateix.
També ha dit que ens el pagarà.
Què passa? Em pensava que te n'alegraries.
No, és genial.
És que em pensava que ho faríem tot nosaltres.
Sí, farem tot el que vulguem fer.
Ell simplement ho pagarà.
No li importa que ho fem a casa, doncs?
Ell vol que ho fem al club
i invitar algunes persones de Breaker.
Gent que treballa per a ell?
Sí, només alguns socis i un client o dos.
Jere, no coneixem aquesta gent.
He estat treballant amb ells tot l'estiu.
Convidar els socis és
el que es fa al món empresarial.
Però el casament no té res a veure amb l'empresa. És una cosa nostra.
No ho hem de fer si no vols.
Jo m'he alegrat que ens ho oferís
perquè m'ha semblat que volia arreglar les coses.
Esclar. Esclar, ho farem.
Sí.
I, quan ho penso,
és el casament que hagués volgut la teva mare.
Exacte.
I m'ha dit que la seva secretària t'ajudarà amb l'organització.
Li encanten aquestes coses.
Així pots deixar la teva feina a distància
i centrar-te en els exàmens.
-Sí, m'agrada la idea. -Sí.
I puc començar a buscar-nos un pis.
Qui sap què deu quedar disponible…
Sí, i ara pots venir a veure'm a casa del meu pare i no serà estrany
i no t'hauràs de quedar aquí amb el meu germà.
Potser puc tornar amb tu dilluns i quedar-me un parell de nits.
Sí. Sí.
Tinc una sorpresa.
Quina?
El meu regal de noces.
-La cançó del primer ball. -De debò?
Si no t'agradava gens la idea.
Sí, però t'estimo, així que…
Avui he ficat la pota, però no pot tornar a passar.
Les promeses que fas a ta mare al llit de mort són ineludibles.
Són de titani.
On és en Jere?
Ha sortit a buscar alguna cosa de menjar. Puc…
Vols que el vagi a buscar?
Quedem-nos un moment tu i jo a soles.
El meu bebè gran i jo. Vine.
Vull mirar el meu nen preciós.
Mira't.
¿Saps que, quan vas néixer,
estava convençuda que eres el nadó més perfecte del món?
Vaig mirar agències de models per a nadons.
No podia privar al món de la teva bellesa.
Després, mirant les teves fotos de bebè, em vaig adonar que semblaves un…
Un petit àlien.
Sí, en Jere era el guapo.
I ho sabia.
Ho va demostrar des del principi.
Vols que vagi a buscar-lo?
Queda't amb mi.
Vull que sàpigues, Connie,
que no tinc por d'anar-me'n.
No tinc por perquè sé que tu estaràs bé
i sé que en Jeremiah estarà bé perquè et té a tu.
És el noi més afortunat del món perquè et té com a germà.
Mama…
No soc tan bon germà.
Sí que ho ets.
Sempre l'has cuidat.
I sempre ho faràs. Oi que sí, Connie?
Sí, i tant.
-Gràcies. -De res. T'ho prometo.
T'estimo.
I jo a tu.
Mama…
No estic preparat.
He mantingut la meva paraula
de la millor manera possible: marxant.
Potser he sigut un desastre, un fracassat i una decepció,
però mai un mentider.
No ho deia de debò.
Allò d'abans. No ho deia de debò.
Encara t'estimo.
Esclar que sí.
Aquella nit al motel, no vaig poder dormir.
No parava de repassar al meu cap
la promesa que havia fet de cuidar sempre en Jere.
Vull que sàpigues que no parlava seriosament.
Estem bé.
Som amics.
Vaig mentir a la Belly.
Només aquell cop.
I si no ho hagués fet?
Potser ara tot seria diferent,
però no importa.
Així és com ha de ser.
Ell pot donar-li tot el que jo no puc.
S'ho mereix. Es mereix el món.
Subtítols: Nahuel Martino González
Supervisor creatiu Guillermo Parra z