En capítols anteriors…
Salut!
Avui ho petem, noies.
Com has pogut follar només amb una persona?
No els has explicat el que va passar amb la Lacie Barone?
Es van enrotllar a Cabo, a les vacances.
Estàs bé? Et veig estressada.
Estic pensant en el casament.
-Vols ser la meva còmplice? -Sí.
L'Steven no és meu. I no penso aferrar-me a ell
si no vol estar amb mi. No soc com tu.
Tot anava bé fins a Nadal.
Què va passar per Nadal?
Vam estar junts aquí, a Cousins.
-No feia mil que no el veies? -Et vaig mentir.
Mai he somiat de casar-me. Només somiava amb en Conrad.
Encara t'estimo! No t'hi casis.
Vine amb mi.
L'ESTIU QUE EM VAIG ENAMORAR
Bon dia, Bells.
Em sap greu no haver-hi anat, a la platja, ahir.
El meu càstig és estar de ressaca, a una barca amb el pare i els nois.
Passa-ho bé a l'spa avui amb les noies.
T'estimo. Ens veurem després a l'assaig.
Jo també t'estimo. Fins després a l'assaig.
He sortit a córrer. L'Anika fa ioga, els nois són a la barca.
Hola.
Hauries d'estar pescant.
Ja.
Passar tot el matí en barca amb el meu germà no m'ha semblat bona idea.
Escolta, ahir…
Podem fer veure que no va passar?
Estava molt borratxo.
Em vaig passar de la ratlla.
Em sap molt greu.
No estaves begut.
Sí que n'estava.
Mare meva. No has canviat gens.
Em surts amb tot això just abans que em casi.
I ara vols que me n'oblidi?
Què? No te'n vols oblidar?
Saps què? Estàs… Estàs malalt.
No entens que no pots jugar així amb la gent?
-Belly… -No diguis el meu nom.
Ni el pensis. Saps què? No em parlis mai més.
Vinga, Belly. Serà una mica difícil.
Et cases amb el meu germà.
Sí, em caso amb el teu germà, hòstia. I què li he de dir ara?
He de deixar que vagis al casament i li facis de padrí?
Ves-te'n. Inventa't una de les teves excuses de merda
i marxa. A Boston, a Califòrnia…
M'és ben igual. Però toca el dos.
No me n'aniré, Belly.
Ves-te'n.
Va, ves-te'n!
Què esperaves que digués, Belly?
Deixa de dir el meu nom!
Què vols de mi?
Ahir em vaig obrir en canal!
Em vaig sincerar i tu em vas rebutjar.
I ara estic intentant estalviar-te problemes.
Intento sortir d'això amb una mica d'orgull
i tu no em deixes.
Em vas trencar el cor. És això el que vols sentir?
De veritat que no tens cor.
No…
Ets tu qui no té cor.
Què vols dir amb això? Digue'm què volies dir.
Ja saps què volia dir. T'estimo. Mai deixaré d'estimar-te.
Crec que ja ho saps. Ho has sabut sempre.
-No és veritat. -Sí.
Vam sortir uns mesos quan jo anava a l'institut,
¿i se suposa que he de saber
que anys després encara no ho has superat?
No han passat anys des de Nadal.
Nadal?
Què va passar?
I el dia que vam anar a Michaels? I quan em vaig fer un tall?
Res.
D'acord.
Molt bé. Com tu vulguis.
No seguiré fingint per tu.
El cor em batega a milions de pulsacions per minut.
Mai m'he sentit tan viva.
Ràbia, tristesa, alegria… Ell em fa sentir-ho tot.
Ningú més té aquest efecte en mi. Ningú.
De sobte, tinc la sensació,
la certesa absoluta, que mai podré deixar-lo anar del tot.
És així de senzill i de difícil.
No puc deixar en Jeremiah.
Però tampoc puc oblidar-me d'en Conrad.
Quan en Conrad Fisher li diu a una noia que l'estima, és que l'estima de debò.
Una ho pot ben creure.
Una podria apostar-s'hi la vida.
Això és el que jo faria.
Apostaria la meva vida per ell…
i no puc fer això.
No ho faré.
Em pensava que tots els nois havíeu anat a pescar.
No em venia de gust.
Vaja, no m'ho explico.
He de parlar amb tu.
Seu.
Què li vas dir a la Belly, ahir?
Què t'ha dit que li he dit?
Res.
Però estava disgustada i m'apostaria diners que…
té a veure amb tu. De nou.
Molt bé.
-Molt bé, Conrad. -No és assumpte teu.
És la meva amiga. Esclar que és assumpte meu.
-Hem acabat? -No, torna a seure.
Deixa de fer el que estiguis fent.
Deixa-la en pau. L'estàs confonent.
No és el que vull.
Ahir es va adormir plorant.
Ets com… La tractes com si fos…
una joguina que agafes per jugar-hi quan et ve de gust.
-No és el que pretenc. -Ah, no? I què creus que passarà?
Que conduireu cap a l'horitzó a posta de sol?
Que deixarà tota la seva vida
perquè has recordat que existeix?
Sí! No! No és que m'hagi recordat que existeix.
Mai me n'he oblidat.
Mai. Ni un segon.
I… No ho sé, ella pot intentar reprimir-ho,
però tampoc no se n'ha oblidat.
Si segueixes amb això, potser aconsegueixes el que vols.
Potser ho deixa tot per tu.
És possible, però…
no crec que puguis ser la persona que ella necessita
i crec que ho saps.
Així que…
fes el correcte i deixa-la en pau.
On és l'Anika?
Li estan fent un massatge.
Tant de bo en Jere no fos en aquell coi de barca.
Necessito veure'l.
El veuràs a l'assaig. Només queden unes hores.
En vols parlar?
Parlar de què?
D'en Conrad.
No vull parlar d'ell.
L'he vist aquest matí.
Què ha dit?
Que vol fugir amb tu… cap a l'horitzó a posta de sol.
-Què? -Això.
Que va voltant dient això?
-No, o sigui… -Mare meva.
I si li diu res a en Jere?
-No. -I si li diu…?
No crec que ho faci.
L'he engegat a la merda.
No crec ni que es presenti.
Ho he fet bé?
-És el correcte? -Sí.
-D'acord. -Totalment.
Espero que ja hagi marxat.
Mare meva.
D'acord. Ara només…
he de sobreviure a l'assaig i al sopar…
i després em casaré amb ell…
I no el deixaré marxar mai.
-Hola, mama. -Hola.
-Hola, papa. -Hola.
Estàs preciosa.
Demà ploraràs, oi?
Em jugo deu dòlars que plores abans.
Beneit. T'ho accepto.
Com estàs, filla? Preparada?
Per què? Encara em vols convèncer que no ho faci?
No, tens el meu suport. Tu saps què és el millor per a tu.
Vinga.
Senyores.
Hola, Kayleigh.
Que és boig? Què hi fa, aquí?
Ni cas.
Gràcies, papa.
Estàs preparada?
-Sí, esclar. Sí. -Sí.
Anem a fer l'assaig, va.
Sí. He de parlar amb en Jere abans, però.
Sí, esclar.
Ei, nois.
-Hola. -Que bé veure't.
T'estava buscant. Vine.
Belly, ara vinc amb tu.
La taula és preciosa.
Gràcies.
Sí, s'hi ha esforçat molt.
Es nota.
Hola, Stevie.
-Hola. -Aquí arriba.
Sí…
Hola.
Hola. Estàs bé?
Estic genial.
Ei, l'enhorabona!
-Ho vas fer. -No.
-Sí! -Mare meva.
Sí.
Amor.
No diguis res.
No he dit res.
Perdona'm per tractar-te tan malament.
Bé, hi estic acostumada.
Sembla feliç, oi?
Sí.
Per què no sortim?
Tu i jo soles, abans que torni a la uni.
Podem… Què? Tens plans o…?
Hi ha un noi…
No deu ser l'Scott.
-No és l'Scott. -Encara sort.
No t'havia dit res perquè sé
que creus que no trio bé els homes.
Bé… És com una síndrome posttraumàtica.
No deixaré que aquest em buidi els comptes i m'arruïni.
He après la lliçó.
Però… tu ho saps, això?
Me n'he assabentat.
Havies de dir-m'ho.
-Mama, és que… -No, no, no.
Sé que intentaves protegir-me i t'ho agraeixo moltíssim, Tay,
però no és feina teva.
Jo soc la mare.
Jere, què tens planejat?
Tinc una sorpresa.
Saps què he aconseguit que serveixin?
Entrepà de llagosta?
-Sí. -Sí?
Sí. Sé com guanyar-me el cor de la meva promesa.
El meu cor, ja el tens.
Senyores i senyors, seguin, sisplau…
Servirem la llagosta.
-Fan bona pinta. -Llagosta? Que bé!
Molt bé. D'acord.
Sí, ara en parlàvem. Són rotacions clíniques…
Sí, la meva rotació…
No l'he mirat en tota la nit.
Però sempre sé on és.
Soc dolorosament conscient d'ell
i que en qualsevol moment podria fer-ho esclatar tot.
Ei, estàs preparada?
Sí, som-hi.
Un brindis. Gràcies.
En Jeremiah i jo volíem donar-vos les gràcies
per ser aquí avui.
Sí, sabem que aquest casament va ser una sorpresa per a tothom.
No donem per descomptat el vostre suport i sabem que no ens ho permetríeu.
Ho sé.
Hem tingut la gran sort de tenir-vos al costat tota la vida
i ens prendrem les lliçons que hem après de vosaltres
en aquest nou capítol junts.
-Sí. -Sí.
De la meva mare, la seva força i resiliència,
i del meu pare, el seu optimisme i fermesa.
Sí.
I del meu pare, la seva ambició i determinació.
I de l'Steven…
-No se'ns ha acudit res. -Que estrany.
No, de debò, ningú té un cor més gran que el meu germà.
I, Taylor,
la manera com et desvius per la gent que estimes
és una cosa que admirem profundament…
I potser no ets la meva germana de sang, però sí que ho ets al meu cor.
T'estimo.
I, Conrad, com la majoria dels germans,
a vegades som millors amics i altres… bé…
Però, tio, ets lleial de collons.
I admiro això de tu.
Germans fins al final.
Hi ha una altra persona a qui estem agraïts.
Tots dos trobem a faltar ma mare.
Sobretot ara.
Belly…
tu vas ser la filla que ella sempre havia volgut
i per això sento que una part d'ella ens acompanya cada dia.
Et conec de tota la vida, Bells, i t'he estimat des del principi.
Primer com a amic i després com a alguna cosa més.
I, a risc de sonar molt cursi,
com a ànimes bessones.
No veig l'hora de casar-me amb tu demà.
Jo tampoc.
-Salut! -Salut!
Salut.
Que gran discurs.
Gràcies, papa.
Gràcies, Adam.
Jo t'ho hauria d'agrair a tu.
L'has ajudat a tocar de peus a terra.
Els socis estan entusiasmats amb tu.
I jo, el que més.
Estic orgullós de tu.
Gràcies, papa.
Jere.
-Sí. -Podem…?
A què es referia?
M'ha ofert una feina i l'he acceptada. Començo el pròxim mes.
Vas dir que sí sense consultar-m'ho?
Sí, així no hem de dependre dels pares per res.
No estàs orgullosa de mi?
Sí… i tant.
Però i els estudis?
Els acabaré a distància.
Però, llavors, et mudaràs a Boston?
No, no. Hi aniré des de casa nostra
i amb els diners que guanyi podrem llogar el pis.
D'acord. M'hauria agradat que me'n parlessis abans.
Si no vols que ho faci, no ho faré.
Saps què?
Si treballar pel teu pare és el que vols, jo també ho vull per tu.
Vull que descobrim quin és el nostre següent pas.
D'acord?
Sí, esclar.
D'acord.
Missenyora.
Gràcies. Estic rebentada.
Estàs massa cansada per a un gelat?
Ens casem demà i no saps la resposta?
No em coneixes gens.
-Gràcies. -A tu.
Et conec bé, Belly.
Con, anirem a menjar gelat. Vols venir?
Crec que tornaré a casa. Estic cansat.
De debò? Au, vine.
No em ve de gust.
Ahir te'n vas anar abans,
avui no has vingut a pescar i ara gairebé no has dit res.
Faig el que puc. Han estat 24 hores molt llargues.
Tanquen d'aquí deu minuts. Hauríem d'anar tirant.
Perdona.
Tu ets el meu padrí.
Copadrí… recordes?
Aviam el teu discurs, demà.
Et comprarem gelat. El de sempre, oi?
Gràcies, tio.
Descansa una mica, iaio.
Molt bé, som-hi.
No agafaves el vestit i te'n tornaves a l'hotel?
M'ha semblat que necessitaves companyia.
Per què brindem?
Per la parella feliç, oi?
Com et prova, tot això?
Bé. Genial.
Vinga, Con, soc jo. La teva Laura.
M'està destrossant.
Demà aniré allà i seré el padrí del meu germà.
Em sap greu, fill.
Sé que l'estimes molt.
Això deu ser molt dur.
Ho superaràs. T'ho prometo. Em tens aquí.
Caram, com enyoro ta mare.
I jo.
Tant de bo…
Me n'aniré al llit abans que tornin.
D'acord.
-Bona nit, Laurel. -Bona nit, Connie.
HOTEL COUSINS
No em vas dir que el sopar era només per a la família.
Em van dir que podies venir.
Potser t'ho van dir, però no ho deien de debò.
I la Taylor i la Lucinda, què?
Les coneix de tota la vida. La Taylor és com una germana.
D'acord. I què me'n dius, de la Kayleigh?
Mare meva. Això era la presentació oficial, oi?
-Mare meva. -Sí.
Dilluns la veurem a l'escriptori de l'Adam?
A sobre o a sota.
Quin fàstic.
D'acord, sí. Tens raó. Perdona.
-Ell serà a sota. -No!
Què tal el gelat de galeta de cafè amb brètzel extrem?
És una explosió de sabors a la boca.
-Sí? Deixa-me'l tastar. -Sí.
Has notat res?
No. I tu?
Res.
Com fer-li un petó a una planta.
-Gràcies. -No!
No, a una planta molt maca i molt alta.
-Em sento molt millor. -D'acord.
-És millor així. -Sí.
Si hem de treballar junts…
No infringirem cap clàusula.
-Sí, tens raó. -Sí.
Bé, ara que ens hem tret això del mig, i si parlem de les condicions?
Així, sense pensar-ho molt, anem a mitges?
Quatre anys per adquirir drets, amb un any de carència. Abans d'això, res.
Genial. Tracte fet.
No tens cap objecció?
No, sembla just i confio en tu.
Socis?
Socis.
Però en vull més, d'això.
-Era deliciós. -Agafa'n.
No em donaràs menjar, mama ocell?
Demà em casaré amb el meu millor amic.
Prometré davant de tothom estimar-lo per sempre.
Com puc casar-me amb ell amb un secret tan gran entre nosaltres?
Jeremiah?
Se suposa que no hauries de ser aquí, oi?
La nit abans del casament.
Ja ho sé, però t'he de dir una cosa.
En Conrad encara sent alguna cosa per mi.
Encara m'estima.
T'ho va dir?
Volia dir-t'ho abans…
Ho sabia! El mataré.
Jere, no, sisplau. Queda't i parla amb mi.
-No el protegeixis. -No ho faig.
Ho veig, com et mira.
Sé que ha estat enamorat de tu tot l'estiu. I més.
Aleshores… S'ha acabat?
Hem acabat? Per això m'ho dius?
Per tornar amb ell tranquil·la?
No, t'ho dic perquè no em podria casar amb tu sense que ho sàpigues.
-Cap secret, recordes? -Flipo que em faci això.
No importa. Ell no importa.
Això és cosa meva i teva, i ens casarem demà.
Tret que no vulguis.
Esclar que vull.
No vull perdre't, Belly. Mai.
Jo tampoc vull perdre't.
Em puc quedar aquí, aquesta nit?
-Sisplau? -Sí.
Vine aquí.
Jere-Jere, necessito uns mitjons.
Vigileu, vigileu, que ve el padrí.
-No havíeu de dormir separats? -Calla.
En Jere no hi és. Deu ser a baix.
No, jo vinc de baix i ell no hi era.
-Blake, necessito mitjons. -No et penso deixar els meus.
Va tot bé?
Has vist en Jere?
No.
D'acord. Sí.
-Algú li pot deixar uns mitjons? -Sí.
Jere, hauríem de ser al club de camp.
On ets?
Estic començant a preocupar-me. Sisplau, truca'm.
Jere?
Per què no contestes al telèfon?
La mare està trucant. Diu que t'afanyis.
Havies de sortir fa una hora.
No puc.
La mare està a punt de perdre els papers.
No sé on és en Jere.
Com que no saps on és?
M'he despertat aquest matí i no hi era i ningú l'ha vist.
Deu haver anat a fer surf o alguna cosa.
No, no està fent surf.
En Conrad em va dir que m'estimava i…
ahir l'hi vaig dir a en Jere per parlar-ne amb ell…
En Con et va dir això?
I tu l'hi dius a en Jere? Estàs malament del cap?
Steven, centra't.
D'acord. Li has trucat?
Ja ho he pensat, això. No agafa el telèfon.
Merda.
No, està bé. No passa res.
Està bé. El buscarem junts. D'acord?
Ei, trobaré en Jere, d'acord?
El portaré i us reconciliareu
i viureu junts i feliços.
Com tu volies.
D'acord?
D'acord.
Has vist en Jere?
No dona mala sort veure el nuvi?
No estic d'humor. Digue'm si l'has vist o no.
No.
Tampoc voldria veure't, si fos ell.
No et puc ni mirar, tio.
Va tot bé?
Sé el que li vas dir a la Belly. I en Jere també.
-I ara ha desaparegut. -Com que "desaparegut"?
Ningú el troba.
Quin problema tens?
De debò, què et passa?
Tots sabem que estàs enamorat de la Belly.
Amb aquesta cara de trist i melancòlic,
però havies de confessar-li el teu amor etern
el cap de setmana que es casa amb el teu germà?
Et pensaves que canviaria d'opinió?
No ho sé, potser.
Estàs sonat.
Steven, no en vull parlar amb tu.
No, no, no. En parlarem.
Perquè la Belly és la meva germana
i en Jere, el meu amic.
A tu gairebé no et veig.
A en Jere el veig cada dia.
Passa Acció de Gràcies amb nosaltres, té les claus de casa,
li diu halmeoni a la meva àvia, hòstia!
Tu ets qui ha desaparegut.
Sí, i ara ja saps per què.
Mira, sé que entre totes les teves parides autodestructives
encara hi ha un bon tio.
D'acord? Així que només t'ho diré un cop.
Arregla el que has trencat. Troba en Jere.
Sigues el bon tio que ens pensàvem que eres.
-L'has trobat? -Encara no.
L'Steven l'està buscant. Jo m'ocupo de la Paige.
-L'hauria de buscar. -No.
-Vindré a ajudar. -No és bona idea.
Mira, quan l'imbècil d'en Jere entri en raó,
et buscarà a tu, així que t'has de quedar on ets.
Sí, sí, però… Sento que…
Si m'assabento de res, et trucaré de seguida. T'ho prometo.
-D'acord. -D'acord.
Gràcies.
-T'estimo. Adeu. -Adeu.
Com va tot per aquí? Necessites ajuda amb alguna cosa?
Intentava fer-me un monyo.
No tinc gaire traça, però ho puc intentar.
Què és això?
És per a tu.
De la Susannah. Em va demanar que te la donés quan et casessis.
En Jere en té una altra.
L'hi vas donar aquest matí?
L'hi vaig deixar a en Con.
Has triat hortènsies.
Com al jardí de la Susannah.
No em crec que la meva filla estigui a punt de casar-se.
Potser això no és exactament el que tenia pensat per a tu,
però sempre, sempre et faré costat.
Gràcies, mama.
Els portes deixats anar?
Estava pensant això mateix.
D'acord. Molt bé.
Afanya't i acaba de preparar-te.
T'estimo.
Merda!
T'aviso: no te m'acostis.
Jere, no hi ha temps per a això. T'has de casar. Vine amb mi.
-Ves a cagar! -Què necessites, Jere?
Em vols pegar? Va, pega'm. Et sentiràs més bé.
No, et sentiràs més bé tu.
D'acord.
La Belly t'està esperant. No la facis esperar avui…
Calla d'una vegada i no em parlis d'ella!
Jere, t'ho prego, sisplau.
M'ho pregues? Per què ho vas fer?
Et vas sentir noble renunciant-hi?
Sé el que va passar a Cabo, imbècil.
Potser t'hauria de demanar jo si l'estimes o no.
D'acord. Molt bé! Podem marxar?
No vulguis donar-me lliçons.
Ets tu qui la va tractar fatal.
Ni tan sols pots admetre'm què sents per ella.
D'acord. L'estimo.
De vegades crec que ella és l'única…
noia amb qui podria estar, però ella no em vol.
T'ha escollit a tu.
Sí, això mateix.
Et vaig donar la teva oportunitat fa anys. No en tindràs una altra.
Llegeix-la. És de la mare.
Tornaré, però no tornaré amb tu.
Ja no ets el meu germà. Per mi estàs mort.
No vull que vinguis al casament.
-Jere… -No la tornaràs a veure mai més.
Ni a mi.
S'ha acabat.
Això és per a tu.
Estimat Conrad,
No tinguis por de dir-li cada dia com n'és, d'important per tu.
Estic preocupada
-Ja ha arribat? -No.
Ja arriben els convidats.
Estic intentant retenir la Paige.
Li he dit que en Jere té problemes de digestió…
-Crec que és el moment de… -Arribarà.
-Belly… -No.
En qualsevol moment.
El conec. Tornarà.
D'acord, però seria la pitjor cosa del món si no tornés?
Què vols dir?
Res.
No, digues.
D'acord.
No ho hauries de fer.
El què?
Casar-te amb en Jeremiah. No és bona idea.
No crec que vulguis, de veritat.
Com pots dir-me això?
¿He de fer veure
que no et vas adormir plorant fa dues nits?
I tot això que vas dir d'en Conrad al teu comiat…
Estava col·locada.
Saps que no va ser per això.
No, para. Para. Avui em casaré amb en Jeremiah
i, si no hi estàs d'acord, no hauries de ser aquí.
T'he estat donant suport tot aquest temps, Belly.
T'he fet costat i t'he vist triar en Jere per sobre de París,
de ta mare i ara de mi.
Sí, el trio per sobre de tothom perquè és el que fas
quan estimes algú i hi tens un compromís.
Sí? Segur? És que… em preocupes.
Crec que t'has oblidat de tu mateixa.
Això no és amor, és codependència.
Prou de teràpia barata de TikTok.
Ets l'última persona a qui demanaria consell sobre relacions.
Ets massa egoista per posar ningú per davant teu.
Ja n'hi ha prou.
-No t'hi fiquis, Steven. -No.
No pots arremetre contra la Taylor
perquè en Jere ha desaparegut.
Steven, calla!
No estem parlant de mi.
Estem parlant del que vols de veritat.
Pensa-ho mentre siguis a temps.
Saps com n'és, de bona amiga, la Taylor?
És lleial, t'estima… I així és com l'hi pagues?
No és bon moment per a això. Què hi fas, aquí?
En Jere ha tornat. Sí, per si t'interessa.
Us ha contestat?
No, farà una entrada dramàtica.
Esperem que sí.
Ei, tio, on eres?
Vas tornar a sortir de festa? Crac.
Nois, necessito un moment a soles.
-Sí. -Sí.
-Sí, i tant. -Sí.
Som-hi, nois.
Anem al bar.
Sí, som-hi.
Li he demanat això al pare. Te l'havia de donar aquest matí.
Que la Belly porti l'anell de la mare.
Passa.
Què t'ha passat a la cara?
Res que no em mereixi.
No…
No pots ser aquí.
Ja ho sé.
T'he de dir una cosa.
Ja n'has dit prou.
Ves-te'n.
Perdona'm per espatllar-ho tot.
T'he fet mal…
i em sap greu.
Perdona.
No vull fer-ho, això.
No em quedaré al casament.
Me'n vaig ara mateix.
No ens veurem durant molt de temps
i, probablement, és el millor.
Fa mal…
estar a prop teu així.
En Jere et necessita.
Has de saber que, passi el que passi,
va valer la pena. Per a mi.
Estar amb tu, estimar-te…
Tot va valer la pena.
Us desitjo el millor.
Cuideu-vos l'un a l'altre.
Una part de mi sempre ha cregut que trobaríem la manera de tornar,
que, passés el que passés, estaríem connectats
per la nostra història, per la casa d'estiu…
Però aquest cop semblava definitiu,
que no el tornaria a veure.
O, en tot cas, ja no seria el mateix.
Hi hauria una muntanya entre nosaltres.
Així que… adeu, Birdie.
-Hola. -Hola. M'alegro de veure't.
Ei. És… La tens allà.
-D'acord? -D'acord.
Gràcies.
No és bo beure sol.
No et creguis les parides que t'ha dit la Belly.
Aviam, Taylor…
Em coneix millor que ningú. Té raó.
No, no en té.
No té raó i no està gens bé que t'hagi dit tot allò.
Taylor, sempre has estat una amiga increïble amb ella…
i amb mi.
No, si fos tan bona amiga amb tu…
estaria contenta de veritat que per fi hagis trobat algú que et mereix.
La Denise?
Sí, és molt bona tia.
És perfecta per a tu.
Tots dos sou alts i sou gent de negocis…
No hi ha res entre la Denise i jo.
Ah, no?
Ho hem intentat, però…
no hi ha res.
Per què no?
Que en sou, d'esmunyedissos.
Padrí, dama d'honor, som-hi.
Sí. En parlem després?
Sí.
Soc jo.
Passa.
Ningú et podrà treure els ulls de sobre quan vagis cap a l'altar.
Així, doncs, ens casem?
Jo estic vestit i tu també, per tant…
-On eres? -No importa.
Necessitava un temps. Estic preparat.
Espera.
Podem parlar del que acaba de passar?
Estic una mica espantada.
Has desaparegut tot el dia. No sabia si tornaries.
No en vull parlar, Bells. Ara soc aquí, oi?
És el que importa. Sempre torno.
Qui se'n va és en Conrad.
Només de dir el seu nom se't posa aquesta cara.
-Jere… -No pots
deixar de pensar en ell, oi?
Em pensava que en seria capaç, però no.
Necessito que em miris als ulls
i em diguis que no l'estimes.
Jeremiah, t'estimo a tu.
No t'he demanat això.
Sé que m'estimes.
T'estic preguntant si l'estimes també a ell.
Hi ha moments a la vida d'una noia
que són més importants del que creiem.
Moments en què el que fas tindrà un impacte.
La teva vida pot anar en dues direccions: tot o res.
No n'hi ha de més importants.
Sí.
Crec que sempre l'estimaré una mica.
Sempre el tindré al cor,
però no és a ell a qui he escollit.
T'he escollit a tu.
A nosaltres.
No és suficient.
No vull una part de tu, Belly.
Et vull sencera.
I no t'he tingut sencera mai.
Com el Nadal passat.
Sé que vau estar junts.
Jere, no va passar res. T'ho hauria dit.
-Et juro que no… -Sé que no vau anar al llit junts.
Però va passar una cosa més important.
Vas començar a estimar-lo de nou.
Heu passat tot l'estiu junts a casa
i m'heu fet pensar que m'ho estava imaginant.
No he volgut mai…
M'has mentit, Belly, durant mesos.
Quant fa que ho saps?
Des d'abans de primavera.
Quan vam visitar la tomba de ma mare.
-Què? -Sí.
Un dels veïns va veure en Conrad.
Al mateix temps que em vas dir que eres a la casa sola.
Saps com d'estúpid em vaig sentir en aquell moment?
Per això ens vam barallar abans de les vacances?
Sí, esclar.
Per què no em vas dir res?
Perquè estava esperant que tu m'ho diguessis,
però no m'ho vas dir mai.
Volia dir-t'ho.
Quan vas venir a l'hospital per l'accident de l'Steven.
Sí, però no ho vas fer, Bells.
Podries haver dit que no quan et vaig proposar matrimoni.
Si tenies dubtes, podries haver dit que no,
però vas dir que sí i vaig pensar que per fi jo era suficient per tu.
Que estaves preparada per oblidar-lo, però hi ha…
Hi ha una part de tu que sempre l'estimarà
i és més gran del que et penses.
No, t'equivoques.
Veig com te'l mires, Belly.
No crec que mai m'hagis mirat així.
Ni una sola vegada.
No has obert la teva carta.
Encara no.
Jo també en tinc.
Però era per al Conrad.
Diu que només l'ha vist enamorat una vegada.
Amb tu.
No importa. Ja no importa.
Jere, després que morís ta mare, tu i jo
ens vam refer junts. Ho vam fer tu i jo.
I ara ets part de mi. No sé on acabo jo i on comences tu.
I, encara que tingui un trosset d'en Conrad al cor,
no és res comparat amb tu i amb mi.
No pots casar-te amb mi per esborrar-lo.
No sé com no estimar-te.
Fins i tot ara, i això és el pitjor.
Per com ho va dir,
sabia que, si l'hi demanava, es casaria amb mi.
Inclús després de tot això.
Però no podia.
Belly, soc jo.
Caramel de llimona.
Belly.
Conklin: C-O-N-K-L-I-N.
Correcte.
Vinga, Belly.
Som-hi, Belly!
Sí, sí, sí!
-Vinga, Belly! -Belly, va!
-Belly! -Som-hi, Belly!
-Belly, vinga. Som-hi… -Ja vinc!
ENTRANT A PLATJA DE COUSINS
Hola.
-Hola. -Hola.
Un bitllet per al vol de les 10:20 a París.
De seguida.
BASADA EN LA NOVEL·LA DE JENNY HAN
Subtítols: Nahuel Martino González
Supervisor creatiu Guillermo Parra z