En capítols anteriors…
La Belly ho va cancel·lar.
-El casament? -Te'n pots ocupar, d'ell?
Si no és amb en Conrad, on és?
El programa és ple.
No, necessito això de debò.
No és possible. Em sap greu.
M'ha semblat que deies París.
He ficat molt la pota?
Compra't un bitllet de tornada.
D'acord.
No m'ha trucat.
No et deixaré sol així.
No ets ma mare.
-Què pretens? -Vull ajudar, fer alguna cosa.
No és un problema que cal arreglar.
Ets tu.
Isabel, la meva nòvia, Max, i els meus amics, Céline i Benito.
Ara torno.
Has recuperat la teva motxilla.
Pots trobar una manera de quedar-te a París si vols.
Val la pena intentar-ho.
Valem la pena.
T'has quedat per no res.
Per què no te'n vas a Califòrnia i no tornes mai més?
No crec que em perdoni mai. Em rendeixo.
O dona-li espai.
És l'únic que pots fer.
El casament va ser mala idea,
però no hem de trencar.
Ja no soc la persona que era abans.
Què vol dir, això?
Crec que em quedaré.
L'ESTIU QUE EM VAIG ENAMORAR
Mama, bon Dia d'Acció de Gràcies!
Tant de bo pogués ser-hi.
Tinc molt d'embolic amb la feina nova i el pis.
En fi, he de començar a preparar el farcit.
Estic cuinant per als meus companys. Adeu.
Bon dia, Romain.
Què és aquest desastre?
No he trobat el farcit preparat,
així que el faré jo.
Com es diu "farcit"?
"Farcit per a cadires."
No tinc temps. Faig tard.
El… més… lent?
Faig tard.
No hi ha aigua calenta.
Et toca a tu trucar al propietari.
Fes-ho tu. Jo faig tard.
Malparit.
Bonjour, Manon.
Bon dia, Isabel.
Què és aquesta olor?
Fa olor de peix podrit.
Heu menjat mai farcit?
És una tradició d'Acció de Gràcies
i en duré a la feina per compartir,
però havia pensat deixar-vos-en una mica. Voleu?
Molt amable, però no, gràcies.
D'acord.
Què fot aquesta noia amb el pa?
És per celebrar la seva festa genocida.
Cafè. Genial.
Perdona.
Cap problema.
Sí, esclar.
No sé què significa.
Quan vaig tenir la idea d'estudiar a París fa tants mesos,
la part que m'emocionava i m'aterria
era que estaria fent les coses jo sola
per primer cop a la vida.
Era l'oportunitat de posar-me a prova,
de saber de què estic feta.
Després de tres mesos, resulta…
que soc dèbil, trobo a faltar casa meva
i no m'aclareixo amb el francès.
Cada cop que he de parlar en francès, practico el que he de dir.
Un croissant de xocolata, sisplau.
Però, per molt que practiqui…
Alguna cosa més?
…sempre em respon en anglès.
No. No, gràcies.
Faig classes en línia.
Isabel, crispetes.
I treballo alhora.
I, com que treballar a París significa treballar en negre,
no és una feina de merda.
En són dos.
He après a acceptar que sempre enyoraré casa meva.
És com un dolor sord que mai desapareix.
El French 76 es fa amb vodka. Això és ginebra.
El French 76 es fa amb vodka.
Això és ginebra.
Vodka, vodka.
Però hi ha moments en què ho sento molt a dins.
Un desig sobtat i intens de tornar a casa.
Ei, no heu tastat el meu farcit.
D'estar amb la meva gent.
Sí, me… Ens n'hem oblidat.
Ara és el moment perfecte per tastar-lo.
Max, tu també.
-En voleu? -No, gràcies.
Jo he deixat de menjar gluten.
Des de quan?
El meu nòvio ho va fer l'any passat i li va sortir molt bo.
Vejam.
Prou bo.
L'any passat era prou bo.
Deuen estar tots asseguts a taula.
A casa teva?
No, enguany estan separats.
Mon germà fa un sopar amb una amiga i el meu ex.
Per què?
Ostres, com trobo a faltar casa meva.
Em sento sola.
Moltes gràcies, putain!
No, tu ja m'entens.
Per què no tornes a casa uns dies?
Perquè encara no he aconseguit el que volia.
Encara ho estic esbrinant.
Però no vols passar Nadal amb la teva família?
Esclar, però aquest és el problema:
no he vist ni canviat ni après prou encara
i tinc por que, si vaig a casa, no seré capaç de tornar.
El lavabo té algun problema.
Digue'm que és nou.
-D'acord. -Coratge.
Gràcies.
TAYLOR truca'm quan arribis a casa
Acabo d'arribar de la feina, et puc trucar?
sí!
-Hola! -Hola!
Bona diada!
Bona diada.
¿Vas poder convèncer el meu germà
que no fregís el gall dindi dins del pis?
Sí, encara sort.
En Jere va veure un tiktok de com fer-ho a la papallona.
Guai.
Que em sents?
Estàs bé?
Fes com si no hi fos.
Hola?
Com està?
Està…
Està… Està igual.
Em sap greu, sé que és…
estrany i difícil.
Hola? Belly?
T'ha enviat ma mare algun dels seus pastissos?
Sí, tres. N'he amagat un per menjar-me'l quan se'n vagin.
A veure…
Tenim cinc minuts.
Treu-te la samarreta i deixa't la faldilla.
Mare meva, Steven!
-Belly? -Sí, babau.
Estic parlant amb la teva germana.
Ei. Perdona, no ho sabia.
Tenim un sopar amb amics.
Sí, ja ho sé. Posa't una samarreta, collons.
Estic traumatitzada.
Posa't la samarreta i fot el camp d'aquí.
Anem a l'habitació.
Estic molt borratxo.
Bona nit.
I què tal els teus 54 companys de pis i els mil milions de feines de merda?
Les meves feines no són tan merdoses
i els companys de pis són força macos.
-No m'havies dit que t'odiaven? -No, no.
Avui hem fet el cafè junts.
Ah, sí? Vindràs a casa per Nadal?
-Doncs… -Belly. No ens trobes a faltar?
I tant que sí, però hi he estat donant voltes…
i podries venir tu per Cap d'Any.
Els meus companys de pis no hi seran i podem fer una festa.
Bé, la Lucinda ja m'ha pagat la meitat del que em deu.
Sí, sí, sí!
-No puc dir-te que no! -Sí! D'acord.
-Mare meva. -Merda, t'he de deixar.
Però t'estimo molt.
I jo a tu…
Pots saludar en Jeremiah de part meva?
Sí, esclar.
D'acord.
-Adeu. -Adeu.
Hola, Brett… T'importa treure't les sabates?
Caram.
Hola, Brett.
Ets un cabró.
Ei, no… Vinga.
-Jere. -No te'n vagis.
-No… -S'ha acabat.
De debò?
Va, parlem-ne. Entra i mengem.
No és el que sembla.
Me'n vaig, malparit.
Necessita ajuda.
On ha anat?
Potser a agafar el seu abric.
Prou d'enrotllar-te amb els meus companys.
I amb els meus amics.
Potser hauries de processar els teus sentiments
-amb gent que no coneixem. -Sí.
Ja han marxat dues persones.
No caguis on mengem.
Com està la Belly?
Està vivint el somni parisenc
i m'ha convidat a anar-hi.
-Què? -A les vacances.
-Doncs hi has d'anar. -Totalment.
Per cert, et dona records.
T'ha costat molt poc dir que sí.
-Em deixaràs així de ràpid? -Espera…
-Vaig a… Para… -Quina bogeria.
Podeu anar-vos-en a l'habitació?
Això és casa meva.
Quan em vas dir si et podies quedar uns dies,
em pensava que serien de debò uns dies.
No pots evitar Finch per sempre.
No pots. És…
Ni tan sols hi és la Belly.
Qui és la Belly?
Bon Dia d'Acció de Gràcies. Espero que estiguis bé.
Tay, ¿has fet servir la batedora de mà
o el passapuré, com et vaig demanar?
La batedora de mà, perquè era més ràpid.
-De debò? -Sí, feina feta.
No, perquè ara està enganxifós.
Va ser idea teva fer aquest sopar tan elaborat.
-Jo volia demanar tailandès. -Tu…
Així que no t'enfadis si t'estic ajudant.
El timbre. Jo hi vaig.
Ho havies de fer amb el passapuré,
-no amb la batedora. -Doncs no em demanis ajuda.
-Hola, Denise. -Hola.
Has rebut el meu correu?
Mira qui m'he trobat a baix. El nostre cap, Adam.
Sorpresa. He portat xampany.
Genial, gràcies. Sí. Gràcies.
-Què collons…? -Ni idea.
Et pots treure les sabates?
Sí, cap problema. Me les trec.
Hola, Jeremiah.
Papa. Què hi fas, aquí?
No eres amb la Kayleigh i els seus pares?
Ja no. No preguntis.
Hola.
-Bona diada. -Igualment.
He portat xampany.
Del meu casament.
Què vols que faci? Llençar-lo?
Tio, el farcit és la bomba. I les cols i el gall dindi també.
T'has superat, nano.
-La bomba. -Ho has fet tu?
Amb l'ajuda de l'Steven i la Taylor. Ells han fet el puré.
De res.
El puré no és la bomba.
Te'n pots anar.
Crec que està molt bé i no ets res sense un bon equip.
Com aquests dos, els meus tinents.
-Intel·ligents, ambiciosos, lleials… -Sí.
És una cosa que no s'ensenya.
Ho dius perquè no he agafat la feina de Breaker, papa?
Gràcies.
No, no tinc cap problema que acabis els estudis.
Estàs estudiant?
No sabia que tenies classes aquest semestre.
Sí, en tinc.
Sí, està fent classes en línia.
I no passes per la fraternitat? Estic dolgut.
Quin desgraciat.
Que curiós. Em pensava que en Jeremiah vivia a la fraternitat.
Merda.
El que volia dir és…
Podem parlar un moment?
Sí.
Gràcies, tio.
Et queixes del puré i espatlles el sopar.
Com havia de saber-ho?
He fet tot el possible per ser més tolerant amb tu.
Però això… Això ja és massa!
Papa, sisplau, abaixa la veu.
Podem…?
Llavors… m'has estat mentint… des de fa mesos.
Sí. I et sorprèn?
Perdona?
Quan et vaig dir que havia de fer un altre semestre,
em vas tractar com el beneit més gran del món.
Quan vam cancel·lar el casament,
vas donar per fet que jo l'havia cagat, com sempre.
No he dit això.
No m'ho has dit a la cara.
Després em vas dir que l'havia cagat per sempre
perquè em vaig fer enrere d'un pis
que havia de compartir amb la meva dona.
Així que sí, t'he mentit amb això de la uni.
Va, ara digue'm que soc un desastre,
que només llences els diners perquè no tinc futur.
I no és així?
No tot té a veure amb els diners.
Tens raó.
Així que traguem-los de l'equació.
-Què? -No et donaré més diners.
Has d'aprendre a sortir-te'n tu sol,
sense xarxa de seguretat.
M'estàs prenent el pèl?
No és pels diners, sinó…
Ara que em talles l'aixeta,
no he d'aguantar les teves parides.
Bàsicament, m'ha dit que soc un dropo. Qui es pensa que és?
A veure… no tens feina.
I és veritat que vas deixar els estudis.
I no pagues el lloguer.
Jo crec que tenir una feina et faria bé.
Et donaria estabilitat.
És la teva manera de fer-me fora?
-Sí. -No.
-Sí. -Sí.
D'acord. Em quedaré amb la Denise, doncs.
Què?
T'aguantes, matada!
Per cert, cuina en somnis.
Això no és veritat.
Estan sonats.
S'aixeca de nit i es fot a cuinar.
-Fa un soroll que et mors. -Mare meva.
I en bòxers, que no està malament.
Què?
Mira, sé que serà complicat, D.,
però, sisplau, no tinc on anar.
D'acord. Et pots quedar amb mi una setmana.
-Només una? -Sí, una.
-Segur que no vols…? -No.
D'acord. M'ajudes a fer les maletes?
No soc ta mare.
D'acord. Sisplau?
Uf, ja me'n penedeixo. En fi…
Que us bombin. A tots dos.
-Gràcies. -De res.
-Gaudiu. -Recony!
Tasta això.
Li falta sal.
Tot el dia que tinc acidesa.
Has canviat el Pepcid de lloc?
No, és allà dins.
No el veig. El deus haver canviat de lloc.
Aparta.
Ho veus?
Gràcies.
Hola, Connie. Bona diada.
Bona diada!
Bon Dia d'Acció de Gràcies.
-Què? -He rebut el teu missatge sobre Nadal.
Volia trucar-te per…
assegurar-me que a en Jere no li importa si vinc.
N'has parlat amb ell?
No.
Però l'Steven diu que no passa res.
I la Belly?
He parlat amb ella aquest matí. Es quedarà a París per les festes.
Ha dit quant de temps s'hi quedaria?
No, però m'ha demanat més coses d'hivern,
així que suposo que… un temps.
Li deu estar anant molt bé. Me n'alegro.
Estava pensant…
no ho sé, que potser podria parlar amb ella.
Creus que voldria escoltar-me?
No ho sé, Connie. No puc parlar per ella.
No, no. Ja… Ja.
Però, si vols saber si està preparada per parlar,
t'hauràs d'arriscar i descobrir-ho tu.
Renoi, parles igual que el meu psicòleg.
Sempre em diu que necessito millorar la incertesa.
Que he de deixar d'intentar controlar-ho tot.
I tu què hi dius?
"La incertesa és una merda."
No t'equivoques.
Ja, i ell tampoc.
Això vol dir que ens veurem per Nadal?
Sí, sí. Vindré segur.
-He d'escalfar la salsa? -No ho sé, John.
Et deixo, Laur.
Que passeu bona nit.
Igualment, Connie.
Gràcies.
-Adeu. -Adeu.
Estimada Belly,
En primer lloc, no sé si hauria d'escriure't.
Si està permès.
Si no, digue-m'ho. Ho entendré.
Hauria d'estar memoritzant el sistema cardiovascular,
però m'estimo més escriure't.
A vegades m'imagino com és la teva vida allà.
Espera! No és just!
T'imagino asseguda a una cafeteria, bevent…
Què beu la Belly a París?
¿Café au lait amb un munt de sucre,
juntament amb alguna pasta massa dolça?
O els teus caramels preferits.
En tenen a París?
Segur que n'has trobat.
O potser la Belly francesa només menja sa.
Deus ser diferent allà.
Segur que París és preciós durant les festes.
M'han dit que et quedes per Nadal.
Deu ser perquè ets feliç.
M'agrada imaginar-me això.
Bon Nadal, Belly.
Espero que París sigui tal com l'has somiat.
Conrad.
Segur que no vols que em quedi i t'ajudi a tancar?
No, no cal. T'he vist fer-ho mil cops.
Si estàs segura…
Sí, ves amb la teva família.
I em fa il·lusió passar la nit de Nadal sola.
Tinc un pla genial.
D'acord, doncs bon Nadal.
Ciao.
Bon Nadal!
Hola.
Sí.
-Hola. -Ei.
Què hi fas, aquí?
Feliz Navidad a tu també.
Feliz Navidad.
Que hi fas, doncs?
Em pensava que estaríeu oberts. Quina mena de bar tanca la nit de Nadal?
Em pensava que eres a Londres visitant uns amics.
Hi ha vaga de trens.
Estic atrapat en aquesta ciutat gelada i la meva amiga Isabel
em deixa a la intempèrie.
Perdona. Passa.
Escalfa't.
Vols una copa de vi?
Sí, va.
Així és com passaràs la Nit de Nadal?
Sí, tinc xemeneia, vi
i una capsa enorme de bombons que la Céline m'ha regalat per Nadal.
Què?
Res. És que és molt poc inspirador.
Poc inspirador. D'acord. I quin pla meravellós tens tu,
a part de rondar per un bar que no està obert?
Els carrers són buits aquesta nit i crec que hi ha bellesa en el buit.
Què?
T'ha quedat molt d'artista pretensiós.
Ara recitaràs Baudelaire mentre camines?
No, en realitat, pensava en Neruda.
El poeta.
Sí, estimada.
Estic impressionada. Et saps la resta?
No.
N'hi ha prou amb uns versos per impressionar les americanes.
Ei.
Per què no vens amb mi?
De cap manera. Aquí s'està calentet.
I si ens ho juguem?
Si jo guanyo, vens amb mi.
Si guanyes tu, et deixo sola amb l'ampolla de vi
i la capsa enorme de bombons.
Tracte fet.
No! No, no, no. Doble o res.
-Doble o res. -No, fa dues partides que ho dius.
Accepta-ho: ets un perdedor i guanyo jo.
No soc un perdedor, però… tu ets molt bona.
D'acord.
Vinga, posa't l'abric.
Em fotràs fora de debò?
No, vinc amb tu.
D'acord.
Què fas?
Anirem a Place des Vosges.
I on m'he d'agafar?
A mi.
No és una mica perillós?
Només si caus, així que no caiguis.
Després de tot el vi que has begut? No, gràcies.
D'acord. Podem caminar, si vols.
No he dit que caminarem.
Els carrers són buits, ha parat de nevar…
Ensenya'm a conduir.
D'acord.
Ho tens?
És fàcil.
Perdona. D'acord. Agafa't fort.
Mama, em moro de gana! Quan sopem?
Quan arribi en Jeremiah.
Ha d'acabar el seu torn al restaurant.
Connie, has agafat els guarniments de dalt?
No hi he pensat. Ara hi vaig.
-D'acord, gràcies. -De res.
És fort que el pare li tanqués l'aixeta a en Jere.
Sí.
Però sembla que n'ha sortit tot sol, oi?
Sí. Sí, sí, sí.
M'odia tothom?
Encara estàs molest? Què passa?
No vull parlar d'això ara.
D'acord. No, tens raó. Perdona.
Ningú t'odia.
Sí, en Jere. Ell t'odia, però jo no.
Ja no sé com comportar-me amb tu.
Amb tot el que està passant entre en Jere i tu.
Ho entenc.
M'alegro que et tingui a tu. I et trobo a faltar.
Trobo a faltar en Jere.
Inclús abans de tot.
Trobo a faltar sortir tots tres i ficar-nos en embolics.
Des que va començar a treballar, sembla que està… millor.
Ja. M'ho va dir la Taylor.
-La Taylor? -Sí.
Em sembla increïble que encara parleu.
Ho sé. És com un joc estrany del destí
que sigui l'única que em contesta, però…
Sí.
Estàs nerviós?
Per veure'l, vull dir.
A veure si ho endevino: tens una llista de coses al mòbil.
Què té de dolent?
Què collons…?
Què passa?
No, res. Són coses de feina. Me n'ocuparé.
Escolta, anirà tot bé.
Sou germans. Ho solucionareu.
Gràcies.
Ocupa't de la feina. Vaig a buscar els guarniments.
Sí.
-Hola… -Soc la Denise Russo.
Deixa un missatge.
Hola, Denise, em pots trucar?
No tinc ni idea de què ha passat,
però he rebut un correu de Dunster Capital
dient que no ens finançaran més. No ho entenc.
Sisplau, truca'm quan puguis.
Ho, ho, ho.
Va tot bé?
Sí, totalment. Només trucava a la meva nòvia, la Taylor.
Em pensava que et posaves nerviós perquè el meu col·lega
ha decidit no finançar la vostra empresa.
No! No. Què?
No, no, no. Endavant, segueix mentint-me a la cara.
Llavors…
entenc que m'acomiadaràs, no?
No, estic impressionat pels collons que has tingut.
En realitat, és idea de la Denise.
No em sorprèn.
Molt bé. Ens veurem a la feina el 2 de gener. Sense cap ressentiment.
Sí. Sí, sí, sí.
De fet, Adam…
Ho deixo.
Què?
Segur que és el que vols?
Sí.
Sense cap ressentiment?
D'acord. Anem a pelar patates, va.
Ha arribat en Jeremiah!
-Veniu a buscar un plat. -Vinc!
Hola, rei.
Hola.
Engega la calefacció. M'estic congelant.
Em pensava que podria entrar.
No passa res.
Sí que passa.
No puc entrar a la casa sense pensar en ells dos.
M'ho han espatllat.
I ara ell té la família, té el Nadal i jo…
he perdut tothom.
Tothom no.
Som la teva família i no me n'aniré enlloc.
Perdona'm per tractar-te tan malament.
No passa res. Sé que estaves dolgut.
Encara em fa mal.
Era ella la que sempre em feia sentir millor.
Segur que vol sentir-te dir això.
No estic preparat per a això.
Ni per entrar-hi.
Ho entenc.
Al teu pare li sabrà greu.
Deu estar desitjant escoltar com he tallat ceba tot el dia.
Ei.
Te n'estàs sortint tu sol. No creguis que no n'està orgullós.
Què fa tan bona olor?
He fet pastanagues glacejades amb gotxujang.
No pot ser.
Sí.
Si la halmoni fos aquí, diria: "Per fi, un menjar que té bon gust."
Pots… Pots emportar-te les pastanagues i els regals.
No estic preparat per entrar.
D'acord.
Avisa'm quan arribis a casa.
Sí.
T'estimo, Laur.
I jo a tu.
Ves amb compte.
No vindrà?
Serem només nosaltres.
Seiem i sopem, va.
-Què hi fas, aquí? -Què hi fas tu, aquí?
M'he oblidat els regals i hi hauria hagut un bon embolic
si no tornava a buscar-los.
Portes els pantalons tristos. Ha estat un desastre?
-No en vull parlar. -D'acord.
Bé, el meu dia tampoc ha estat d'allò més nadalenc.
El teu pare sap que l'Steven i jo estem creant una empresa,
així que ha triat el dia de Nadal per engegar-ho tot a la merda.
El dia de Nadal és demà.
Sí, però quina hora és ara a Betlem?
D'acord.
Sento que el meu pare sigui un malparit.
Ens en sortirem. Soc massa llesta per fracassar.
M'expliques què ha passat?
Què t'ha fet el teu germà?
No hauries d'anar amb la teva família?
Tinc cinc minuts. Fes lloc.
-Vinga. -D'acord.
Què ha passat?
No he estat capaç d'entrar.
M'he quedat assegut al cotxe.
Ara deuen estar sopant i dient:
"Pobret, no pot ni donar la cara."
Creia que no m'importaria tornar-lo a veure,
però em fa sentir com quan tenia disset anys
i em va deixar la Belly.
Sé que hauria d'estar descobrint qui soc sense ella, però…
Bé, tu tens els teus temps per recuperar-te.
Les ruptures són pèrdues.
Gràcies. Ets l'única persona que m'ho ha dit.
Saps què? És horrible dir això, però…
em sembla que perdre la Belly ha estat més dolorós que perdre ma mare.
Almenys ma mare està realment morta.
-Ja. -La Belly ja no hi és, a la meva vida,
però encara és a algun lloc, saps?
Has de passar el dol.
Com?
Accepta-ho.
Perdona't, perdona-la a ella, perdona en Conrad
i perdona tothom que t'ha ferit, no perquè…
mereixin el teu perdó, sinó…
perquè, com més t'hi aferris, més poder tindran sobre tu…
i ningú ha de tenir poder sobre tu, hòstia.
Què?
No ho sé. Estic una mica sorprès.
Que et penses que mai m'han trencat el cor?
-Més o menys, sí. -Mare meva.
Per exemple, quan no va funcionar amb l'Steven,
no semblaves disgustada.
Això és perquè…
no em va arribar a atreure realment.
No ho sé, vaig pensar…
que era maco i divertit
i que tenia potencial per a alguna cosa més, però…
mai me'n vaig enamorar, d'ell.
Creu-me: quan m'enamoro d'algú, m'enamoro de veritat,
com si caigués d'un penya-segat i em fes miques al fons.
Què?
No soc l'únic romàntic en aquest pis.
Me n'alegro tant, que el meu historial de relacions de merda
et consoli quan més ho necessites…
Saps què, D.? Ara som amics de debò, oi?
M'has deixat quedar aquí un mes sencer,
m'has sentit queixar-me dels meus problemes…
No passa res. M'agrada com cuines.
Para de deixar mocadors bruts per tot arreu i tot anirà bé.
A les seves ordres.
Molt bé. Vinga, aixeca't. Vindràs amb mi.
-Què? -Sí.
No m'acoblaré al Nadal de la teva família.
Sí, a la meva àvia li encantaràs.
Ets maco, guapo i saps cuinar.
Em trobes guapo?
Ets tot el que ella sempre ha volgut per a mi. Va, amunt.
M'has convençut.
Dona'm cinc minuts. Vull arreglar-me per a la teva iaiona.
D'acord, però no tornis a dir "iaiona".
T'ha agradat i ho saps.
Hola!
Ostres, t'he trobat molt a faltar, bruixa.
-Ens vam trucar ahir. -Però no és el mateix.
No, ja ho sé! No tens ni idea de quant t'enyoro.
Com ha anat el Nadal amb ta mare?
Bé, com sempre.
Vam sopar xinès, vam veure Love Actually
i ens vam adormir al sofà.
-Sembla el pla perfecte. -És que ho és.
Sí, perfecte.
-Hola! -Hola.
-M'encanta. És d'aquí? -Sí?
Anirem de compres? Vull el look perfecte
per a la festa de Cap d'Any. No tinc res.
-Sí, podem anar-hi demà. T'ho prometo. -D'acord.
Anem a dins, que fa molt de fred. Dona'm la bossa.
-Agafa la petita. -D'acord.
Per què aquests croissants són millors?
Això és, literalment, el meu dia a dia aquí.
Gràcies.
Sí, sí, sí.
És l'experiència París.
-Sí. -Estàs vivint l'experiència París.
No, aquest no. Aquest no.
Com Bonnie i Clyde.
Preparats?
Gràcies.
-Que guai! -Oi que sí?
Ei, entra, que fa fred.
Tia, encara flipo que visquis aquí.
París és l'hòstia.
Crec que he fet el millor que podia fer amb el que tenim.
No saps el que he vist per al pis de l'Steven.
Soc molt bona.
Que fort que aneu a viure junts després de la graduació.
Sí, són coses d'adults de debò.
M'alegro molt per vosaltres.
Gràcies. Molt bé.
Tinc ganes que coneguis la resta dels meus amics.
Jo també. ¿Són tots tan guapos
com el Chalamet llatí tan sexi amb qui vam anar de compres ahir?
-En Benito? -Sí.
No, només és un amic.
Està massa bé per ser "només un amic".
No. No.
Enrotllar-te amb altra gent és part del procés de sanació.
Surts al món i…
Bé, no és que hagi estat una monja.
Seràs pute! Pute!
Com es diu "pute"?
Espera un moment.
T'has mirat el diccionari francès de camí cap aquí?
I què, si ho he fet?
-Certes paraules, cal saber-les… -Sí.
…per moure's aquí i una és "pute".
Pute. Pots agafar el meu mòbil?
És en Jere.
Contesta.
-Vols contestar? -Dona-me'l. Sí.
Dona-me'l.
Sí?
Hola, soc jo.
M'alegro molt de sentir la teva veu.
Com estàs?
Treballant. Em va bé.
La Taylor m'ha dit que estàs cuinant a un restaurant.
Sí, bàsicament, soc un rentaplats més ben considerat.
Per algun lloc es comença.
Sí.
I com va a París?
He tastat els escargot.
I?
Fastigosos.
-Ja t'ho vaig dir. -Sí.
M'alegro molt que m'hagis trucat. Volia…
Volia dir-te que em sap molt de greu…
i que em penedeixo de com van acabar les coses.
No vull parlar del passat. No t'he trucat per això.
I per què m'has trucat?
N'estava fart, de tenir por de trucar-te,
i vull que sàpigues que estic bé. De veritat…
I espero que tu també.
Estic bé.
Ei, Fisher, se t'ha acabat el descans.
Sembla que estàs ocupat. Et deixo que continuïs treballant.
Sí, t'he de deixar.
Bon any nou, Jeremiah.
Bon any nou, Bells.
BON ANY NOU
Tota aquesta gent són amics teus?
Jo vaig convidar quatre persones i ells han portat més gent.
D'acord.
Hola.
Faig tard. Estan els carrers tancats.
Estàs preciosa.
Gràcies. Et porto una copa de xampany?
Hola.
Taylor, ça va?
Això era a baix. És per a tu.
Deixa-m'ho. Jo me n'ocupo.
Per a tu.
És d'en Conrad.
En Conrad Fisher t'envia paquets des de l'estranger?
M'ha estat escrivint.
El puc obrir? Vaig a obrir-lo.
T'ha enviat Sour Patch Kids. Que tendre.
Mare meva… El Junior Mint? Aquest vol alguna cosa.
Per això no has girat full?
Perquè en Conrad Fisher t'envia cartes d'amor?
No. Vine aquí.
No són cartes d'amor. Són cartes normals, com si fossin notes
i ni tan sols li he contestat. En Conrad no és cap problema.
Llavors, què és el que et frena?
Perquè entre tu i en Benito hi ha química.
Tens por que et faci mal?
No.
Tinc por de fer mal a un altre.
I quin és el teu pla, doncs?
Mai més tindràs res amb ningú
perquè podries fer-li mal a algú?
Nena, és inevitable.
Fes-ho el millor que puguis,
però hauràs d'acceptar que pot passar tard o d'hora.
Tens raó.
Sempre tinc raó.
Té certa gràcia que tots dos
donin senyals l'últim dia de l'any.
Si ho penses, és com si es tanqués aquest capítol.
-La fi d'una era. -Totalment.
Els germans Fisher ja són de la temporada passada.
-Sortim d'aquí. -D'acord.
Ja és gairebé l'hora.
-Hauríem de…? -Ni cas. Ja marxaran.
Què?
Hi ha una fuita.
Un altre cop la pica?
No l'havia arreglat el propietari?
No és la pica. És al lavabo.
Hòstia!
Aquí també hi ha una fuita.
Què passa? Tenim una fuita?
Sí, mira.
De debò?
Estem mig despullats!
Problema resolt.
El meu cafè!
Tant és. Te'n pots fer més.
Ja hi tornem.
M'he de preparar per anar a la feina.
Si truques a l'administrador, genial.
I no et queda xampú.
Pots no tocar les meves coses?
Típic d'en Clovis.
-Merda! Me n'he d'anar. -Espera, espera.
No tens uns minuts?
-Queda-te-la. -Sí?
-Et serà útil. -Per al lavabo.
Pots guardar-hi coses a dins.
Molt bonica.
-És una bufanda. -Sí.
Noies, podeu seguir fent caixes?
Se m'acaben les coses per portar a baix.
Sí, perdona, amor. Ara ens hi posem.
No em puc creure que deixeu aquest pis. És perfecte.
El pis de la Max és més gran i està més a prop de la feina.
Quan arribarà en Benito?
Aviat.
M'ha demanat que l'acompanyi a Mèxic. La seva àvia fa 80 anys.
I?
No puc. Em graduo aquell cap de setmana i després me'n vaig a casa.
Pobre Benny. Està boig per tu, ho saps?
No. No, no. Ja sap com són les coses.
Sap que, en algun moment, he de tornar a la meva vida real.
Això podria ser la teva vida real.
Ho tornaré a dir una vegada més, perquè consti…
Em sembla una bogeria que marxis. T'hauries de quedar a París.
Tothom m'espera a la graduació.
I t'he dit que en Clovis ja ha llogat la meva habitació.
Ja ho sé. Així que escolta'm.
Seria una llàstima perdre aquest pis.
Per què no llogues el meu pis? És un contracte d'un any…
Espera, em truca la mare.
Parla amb ella i pensa-t'ho.
Jo baixaré aquesta capsa abans que la Max em deixi.
Hola, mama.
Hola, Belly, perdona per no contestar-te abans.
Volia preguntar-te quin dia pensaves agafar el vol de tornada.
No… Encara no m'he comprat el vol.
Però vindràs, oi?
Bé, la Gemma m'acaba d'oferir el seu pis.
És un contracte d'un any.
No sé si l'agafaré,
però, si ho fes, no significaria que no tornaré mai a casa.
És que…
encara tinc coses pendents aquí.
I el teu visat?
Sí, hauria de pensar en això.
Però hi ha un programa de psicologia d'un any a la Sorbona
que em donaria el visat d'estudiant.
I hi ha una clienta habitual del bar que treballa a una escola internacional
i necessita ajuda amb el programa d'esports.
Crec que, si volgués, em podria quedar.
D'acord.
Doncs, mantén-me informada.
Què? Ja està? No intentaràs convence'm que torni?
Això vols?
No, no, no. Què?
No, és que…
Soc molt feliç aquí.
Ja ho sé, Belly. T'ho noto a la veu.
Hi has trobat una cosa especial, allà.
I, sí, una part de mi desitja que l'haguessis trobat
més a prop de casa.
Com ara a Trenton, Nova Jersey?
O al final del passadís,
per recordar-te que rentis la roba.
Em feia il·lusió que tornessis a casa,
però, sincerament, també me'n farà si et quedes.
Gràcies, mama.
Com estàs avui?
Avui?
No fotis, és dia 14.
És l'aniversari de la mort de la Susannah.
Hauria d'haver…
Estàs bé?
Estic bé, Belly. No et facis mala sang per això.
Segur que casa se't fa molt lluny.
La Beck estaria encantada de saber que vius a París.
El pis de la Gemma té vista al Sacré-Cœur, com a Sabrina.
És perfecte.
Bé, t'he de deixar, mama.
T'estimo.
Jo també, Belly.
Belly, quin país et fa més ganes visitar?
Egipte? Itàlia?
Quins records! L'Adam i jo vam anar de lluna de mel a Itàlia
i vaig menjar gelato cada dia.
Què és gelato?
És com li diuen al gelat.
Vull gelato.
Ei, Laur, i si lloguem una casa a Itàlia l'estiu que ve?
Sona car.
I si ens la llogués l'Adam?
El podem deixar aquí?
Llogarem una casa a la costa amalfitana. T'encantarà.
Podràs banyar-te al mar cada dia.
No vull banyar-me al mar cada dia.
Vull banyar-me aquí amb tu…
i la gent.
Gent?
D'acord. Vindrem aquí,
però un dia, quan siguis gran, potser canviaràs d'opinió.
Potser voldràs veure món.
No, això no passarà. Ja sé què és el que m'agrada.
És cert. Sempre has sabut què vols de veritat.
BELLY Espero que estiguis bé avui.
Gràcies, Belly.
Em pensava que no vindries.
No l'hi he dit a ningú. Perdona.
No em pensava que coincidiríem.
EN MEMÒRIA DE SUSANNAH FISHER
Ja han passat cinc anys.
Avui m'he adonat que no recordo com reia.
No recordo les seves mans.
Eren com les teves.
Jere, no et puc obligar a perdonar-me.
No.
Però ho intentaré i no em cansaré d'intentar-ho,
perquè t'enyoro
i em sap greu. Em sap molt de greu.
Vols parlar d'això aquí?
D'acord, parlem-ne.
Parlem de com vas estar tot l'estiu rondant com una serp,
fingint que m'ajudaves, quan intentaves sabotejar-me
i robar-me la Belly.
-No va ser així. -Ets un mentider.
T'ho juro, que no va ser així.
Jo l'estimava i tu ho vas espatllar tot.
No saps què és estar amb algú tant de temps, el que crees,
el que perds quan desapareix. Ella era el meu món, hòstia.
Si l'estimaves tant, per què vas dormir amb una altra?
Havíem trencat. Vols saber per què?
Perquè sé el que va passar per Nadal.
Volies recuperar la Belly i vas trobar la manera de prendre-la.
No es pot prendre algú, Jere.
No és un objecte.
I l'única raó per la qual volies casar-te
era que tenies por de perdre-la.
Com si un anell pogués…
fer que algú fos teu.
Fes-te fotre.
Jere, sento no haver pogut deixar d'estimar-la
i haver-te fet mal. No ho suporto, això.
Però tu vas fer el mateix.
Quan vas tenir l'oportunitat,
un mes després que ho deixéssim, la vas aprofitar.
Creus que no em va fer mal? Creus que va ser fàcil per a mi?
I ho entenc, perquè…
L'estimaves tant que te'n vas oblidar, de tothom. Jo també.
No volia parlar del Nadal
perquè sabia que, quan en parlés, s'acabaria.
Tinc la culpa de voler retenir-la tant com podia?
No.
Jere, he intentat deixar d'estimar-la i mantenir la meva promesa.
Quina promesa?
Abans que morís la mare,
li vaig prometre que intentaria cuidar-te,
que impediria que et fessin mal.
Ja ho sé…
M'he coronat.
Ja…
Sí.
Jo també li vaig fer una promesa.
No deixar que res es fiqués entre nosaltres.
Tots dos l'hem cagat.
Estaria molt emprenyada.
Quan ho vam cancel·lar tot, el primer que vaig pensar va ser:
"Necessito la mare."
I després: "Tant de bo pogués parlar amb en Connie."
Encara que fos culpa teva.
Et necessitava.
Encara et necessito.
Ara soc aquí.
T'ha escrit la Belly? No et pegaré si t'ha escrit.
No.
No hem parlat des de l'estiu passat.
Li he escrit cartes…
Però no em contesta. Potser és un senyal.
Mai vaig poder competir amb el que teníeu vosaltres.
Aquella connexió és com un camp de força.
Fes el que hagis de fer.
No esperis que ho aprovi,
però no la caguis, tampoc.
-Fins aviat. -Fins aviat.
Estimada Belly, ahir vaig veure en Jeremiah.
Tots dos vam anar a la tomba de la mare.
Ha anat millor que l'últim cop que vam estar junts.
No hi ha hagut cops de puny.
M'ha dit que esteu en contacte.
Vull ser completament sincer
perquè qui sap si llegeixes o no les meves cartes…
Potser les has llençades totes sense obrir-les, i hi tens dret,
però et diré que, encara que jo no tingui cap dret…
m'ha dolgut que en Jere parli amb tu.
Així i tot, crec que ja no m'odia i això és bona notícia.
Perdona, treu-te les sabates abans d'entrar a casa meva.
És una llar asiàtica.
A l'altre pis no ens les trèiem.
Perquè no volia tocar aquell terra amb els peus
i, a més, aquest pis és tot meu,
només meu.
Fem el llit? Ma mare sempre diu
que és el primer que has de fer quan et mudes.
D'acord, però avui dormo aquí sola.
No ho he pogut fer mai.
Com tu vulguis.
Ara que no te'n vas a casa,
vindràs amb mi a Mèxic per l'aniversari de la meva àvia?
Et prometo que no et demanaré matrimoni davant de tota la família.
Vull que vegis on he crescut.
La meva àvia fa els millors chilaquiles del món.
-Del món? Sí? -I encara faig curt.
Són boníssims.
D'acord.
Sí.
Molt bé.
Per cert, per si no ho he deixat clar, penso moltíssim en tu.
De fet, només penso en tu, per deixar-ho clar.
Amb amor, Conrad.
Estimat Conrad, no et vaig agrair que m'enviessis el Junior Mint,
així que gràcies.
I gràcies per totes les cartes. És bonic que pensis en mi.
Finalment he trobat un pis permanent.
Aquesta és la meva nova adreça. Espero que estiguis bé.
Hauries de tancar la porta.
Quina calor! No recordo que el juny passat fes tanta calor.
He sentit que a Brussel·les s'hi està molt bé.
Quina enveja que la Namazy t'hagi convidat al congrés.
Si jo et dono mil voltes.
Bona sort per a la pròxima.
Què? Vols aigua?
Sí.
Te'n vas a Brussel·les, eh?
Una ciutat belga
a una hora i mitja en tren de París…
Subtil.
I la postal que t'ha enviat?
-Agnes. -Vinga, ensenya-me-la.
Com vols que t'ajudi si no em tens al corrent?
Que consti que no t'he demanat ajuda.
Mare meva. La tens a la cartera?
Calla.
D'acord.
I doncs?
Això és tot? El que hi ha aquí?
Sí.
No hi hauries d'anar.
De debò? No trobes…?
Que n'ets, de dolenta…
De veritat, si no hi vas, te'n penediràs tota la vida.
I, si hi vas, potser també te'n penedeixes, però…
Se suposa que m'estàs ajudant?
No.
Doctor, vostè mateix.
D'acord, Sr. Fisher.
Hem pogut canviar el seu vol al de París de les 22:45.
Ha de pagar una diferència de 473 $. Vol continuar amb el canvi?
Sí.
Gràcies.
-Ja està. -Gràcies.
Que tingui un bon vol.
Tens plans per al teu aniversari?
Faré un sopar amb els meus amics.
Sembla una cosa íntima.
Segur que vols fer-ho?
Sí.
Estic preparada per a coses noves aquest estiu.
D'acord.
Subtítols: Nahuel Martino González
Supervisor creatiu Guillermo Parra z