Unbeliavable je inspirován skutečnými událostmi vyšetřování sexuálního útoku
a zobrazuje sexuální násilí. Nevhodné pro slabší povahy.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
LYNNWOODSKÉ CENTRUM PRO NEZLETILÉ
STŘEDNÍ ŠKOLA MARKWAY
CHRÁNĚNÉ BYTY PRO RIZIKOVOU MLÁDEŽ V OAKDALU
Tady máš vodu.
Udělala bych čaj, ale žádný nemáš.
No tak, zlato, napij se.
Už je tu pomoc.
Dobrý den, pojďte dál. Jsem Judith, Mariina pěstounka.
Tedy, její bývalá pěstounka.
Zavolala mi a já jsem sem hned přijela.
Strážník Curran.
Ano, pojďte dál.
Díky.
Je tady.
Marie, jsem strážník Curran.
Chci ti pomoct.
Řekneš mi, co se stalo?
Byla jsem znásilněna.
Dobře.
Můžeš mi říct vše, co se stalo? Vše, co si pamatuješ?
Jo.
Spala jsem.
Víš, kolik bylo hodin?
Bylo pozdě.
Šla jsem spát až ve čtyři.
To je pozdě.
Byla jsi někde?
Ne, byla jsem tady.
Šla jsem spát brzo, ale zavolal Connor a mluvili jsme...
Conner je kamarád, nebo přítel?
- Kamarád. - Bývalý přítel.
A jak dlouho jste mluvili?
Pár hodin.
A pak jsi usnula?
Jo.
A co pak?
Pak mě znásilnil.
Zlato, musíš být konkrétnější.
Vraťme se k tomu, když stál u tvé postele.
Říkal něco?
Řekl, že jestli budu křičet, zabije mě.
Když volala, spala jsem.
- Tvé jméno? - Ann.
Byla opravdu rozrušená, zavolala jsem 112.
Pak vyndal něco z batohu a zavázal mi oči.
Něco dalšího?
Jo...
kondom.
Co udělal po tom, co ti zavázal oči?
Svázal mi ruce.
Ne...
nejdřív mi svázal ruce.
Čím?
Tkaničkami.
Ty měl taky v batohu?
Ne, ty byly moje.
A co se stalo potom?
A pak?
Vykonal také anální soulož?
Penetroval tě penisem, nebo prsty?
Prsty ne.
Co se dělo, když to skončilo?
Položil mi něco na břicho a vyfotil si to.
Pořád jsi měla zavázané oči?
Jak jsi věděla, že tě fotí?
Viděla jsem záblesk.
Řekl, že pokud to někomu řeknu, dá fotku na internet.
Řekl ještě něco?
Jo. Že to nebylo tak skvělé, jak si představoval.
Můžeš ho popsat?
- Měl na obličeji masku, takže ne... - Cokoli může pomoct.
Byl vysoký?
Jo.
Barva pleti?
- Bílá. - Oči?
Nevím, takové...
světlé, nebyly...
hnědé.
Měl na sobě šedý svetr.
Promiňte.
Co se děje?
Žijete tu?
Pracuju tady.
Běžte.
MARIE ADLEROVÁ
To je Marie.
- Vybíraly jsme to spolu. Má celou sadu... - Nesahejte na to. Díky.
- Nemůžete... - Jsem její poradce.
Jsi v pořádku?
Pojď sem.
Moc mě mrzí, co se stalo.
Vážně moc.
- Ahoj Judith. - Ahoj Becco.
Co to tu máme?
Mám prvotní výpověď oběti, pane.
Je otřesená.
Jsem detektiv Parker, tohle je Pruitt.
Máme na starost vyšetřování.
Vím, je to těžké, ale musíme se zeptat na pár otázek.
Už jsem odpovídala.
- Strážníkovi Curranovi. - To je dobře.
Ale já jsem hlavní detektiv, takže to potřebuju slyšet od tebe.
Dobře?
- Dobře. - Taky potřebujeme
nějaké důkazy pro laboratoř.
Nevadí?
Dobře.
Začněme od začátku.
Co jsi minulou noc před incidentem dělala?
Spala jsem.
A předtím?
Telefonovala.
Ahoj.
Jestli budeš křičet, zabiju tě.
Počkat.
Takže pásku přes oči a kondom vytáhl z batohu,
ale tkaničky a nůž byly tvoje?
Jasně. Jak dlouho ten útok trval?
Nevím.
Co udělal, když skončil?
Odešel.
Díky, Marie.
Na stanici ti pak položím další otázky.
Ale teď musíš jet do nemocnice.
Musejí tě prohlédnout.
Musíš se převléct.
Promiňte, na to teď nesmíte sahat.
Řekni vyšetřovatelům, co potřebuješ.
DŮKAZ
Dobře, můžeš se otočit.
Promiň, za chvilku to bude.
Znovu? Už jsem to říkala policajtovi.
Dvěma.
Já vím, promiň.
Potřebujeme to do záznamu.
Spala jsem.
Žádné stopy po vloupání.
Zřejmě nechala odemčené dveře.
Asi ty posuvné.
Tělesné tekutiny?
Dvě malé skvrny na prostěradle.
Taky pár vlasů na podlaze.
Otisky?
Dva částečné na dveřích.
Nestačí to pro vyhledávání.
Co říkali sousedé?
Klepeme na dveře. Zatím nic.
Měla bys jít.
- Nechci tě nechat samotnou. - Ne, běž.
Je na prd, když nemáš odvoz ze školy.
No...
Dobře.
Brzo se ozvu.
Bude to celkem dvanáct stěrů.
Čtyři z vagíny,
čtyři z rekta a čtyři z hráze.
Taky budu muset použít zrcadlo a sebrat vzorek sekretu.
Měla jsi během posledních 72 hodin
dobrovolný pohlavní styk?
Jdeme na to.
Teď na oblast genitálií použiju speciální barvivo.
Ukáže nám rozdíl mezi zdravou a poraněnou tkání.
Ještě ne.
Skoro to máme.
Poslední věc.
Tvůj podpis. Tady a tady.
Díky. Tady máš antibiotika, pokud ses něčím nakazila.
Čtyři prášky denně. Najednou a zapít vodou.
Tohle je Postinor. Jen jeden, taky zapít vodou.
Pokud se dostaví
nadměrné krvácení, vaginální výtok, dušnost, problémy s polykáním,
kopřivka, myšlenky na sebevraždu...
zavolej na číslo v instrukcích.
Ahoj, Marie, jak se máš?
Bolí mě hlava.
To mě mrzí.
Budu se snažit být co nejrychlejší.
Jen si chci znovu projít ten incident.
Ale už jsem vám vše řekla.
Vím, je to náročné.
Stává se, že když oběť o útoku mluví, objeví se nové podrobnosti.
Někdy dost důležité.
Chci toho chlapa najít.
Zaplatí za to, co ti udělal.
Nesmí tohle udělat nikomu dalšímu.
Takže
potřebuju podrobnosti.
Začněme od začátku.
Před tím útokem.
Bylo pozdě.
Mluvila jsem v posteli dlouho s Connorem.
A pak jsem asi ve čtyři usnula.
Budeš-li křičet, zabiju tě.
Jak bys popsala jeho hlas?
Nevím... normální.
Žádný přízvuk? Nebo nějaká charakteristika?
Ne, prostě normální hlas.
Dobře.
Co dál?
Počkat. Říkala jsi mikinu, nebo svetr?
Mikinu.
Jsi si jistá?
Asi jo.
Dobře.
A ten samotný útok.
Penetroval tě vaginálně, análně, obojí?
Vaginálně.
Počkat.
Pět minut?
Asi tak.
Dobře.
A potom?
Odešel.
- Hned? - Ne, hned ne.
Sundal mi pásku z očí a sbalil si věci.
Pásku a kondom,
ale nechal tam nůž a tkaničky.
A pak zmizel.
A co jsi dělala potom?
Takže sousedce jsi volala poté, co jsi zavolala Judith?
Jo.
A proč jsi jí volala?
Cože?
Zajímá mě, proč jsi volala taky Amelii.
Protože... je moje kamarádka.
Jasně.
Dobře, ještě dvě věci.
Tohle je souhlas se sdílením.
Podpisem nám poskytneš přístup
k informacím ze zdravotní prohlídky.
A tohle je svědecká výpověď.
Potřebuju, abys napsala to, co jsi mi řekla.
Cože...
Jako celou tu věc?
Jo, musí to být tvými slovy.
Pane, moje...
Jsem strašně unavená.
A strašně mě bolí hlava.
Dobře.
Fajn.
Podepiš souhlas.
Výpověď napiš doma.
Ideálně během příštích dvou dnů
a pak mi ji přines.
Dobře.
Moc mě to mrzí.
Jsme tu pro tebe.
Je vážně důležité zamykat si dveře.
Musíte je zamykat.
A taky okna.
Musíte.
Musíte se chránit.
Zůstaň tu, jak dlouho chceš.
Ty říkal, že mi zítra dají nový byt.
Tak brzo?
Mně se líbí bydlet s tebou.
- Voláš Connorovi? - Ne, pěstounce.
Ne té, co tady byla, ale jiné, Colleen.
Kolik jsi jich měla?
Asi milion.
Colleen byla fajn.
Ahoj.
To jsem já.
Jak se jí daří?
Znásilnili ji.
V noci se jí někdo vloupal do bytu.
Panebože, vážně?
Jak je jí? Je zraněná?
CONNOR
Ahoj.
Ne moc dobře.
MĚSTO LYNNWOOD
Ježiši, zlato, promiň.
V pohodě.
Nechtěla jsem tě vylekat.
To nevadí.
Já jen...
Jen beru nějaké věci nahoru.
- Dali ti nový byt? - Takže...
Jo.
Nahoře.
To je fajn.
To jo.
Počkej chvíli.
Pojď ke mně.
Jak to zvládáš?
V pohodě.
Víš, že je v pohodě nebýt v pohodě, viď?
Jo, ale...
musím balit a Ty mi půjčil tyhle pytle
a odpoledne je potřebuje zpět, takže...
se snažím pospíšit si.
Marie.
Marie, opatrně.
Které se ti líbí?
Hledám to, co jsem měla.
Bylo tady.
Možná už ho nemají.
Dobrý den,
nevíte, kde najdu zelené povlečení s kytičkami?
Bývalo tady.
Vše, co máme, je tady.
Vážně? Před třemi měsíci jste ho měli.
Můžete se podívat do skladu?
Zlato, vše, co mají, je tady.
- Přesně. - To říkají i u nás v krámě,
ale občas pár kusů zbyde.
Nestačí to do regálu, tak je nechají ve skladu.
To neděláme.
- Vybereme jiné povlečení. - Já nechci jiné.
- Chci to, co jsem měla. - Ale to nemají.
Možná jo. Vzadu.
- Chci jen, abyste se podívala. - Vím, co tam je.
Chodím tam pořád.
Je tam jen víc toho, co je tady.
- Ani se nepodíváte? - Marie.
To trochu přeháníš.
Vážně?
A co ona?
- Nezlobte se. - V pořádku.
Vážně? Jsi na její straně?
Nejsem na ničí straně.
Vyberme nějaké jiné povlečení.
Nechci jiné povlečení, chci moje.
Po tom, co se v něm stalo?
- Já bych nikdy nechtěla stejné. - Ty nejsi já.
Marie, sundej si boty.
To je v pohodě.
Zlato, je to nové.
Fakt to nevadí.
Marie, tady Ty.
Jo, pojď dál.
- Ahoj Colleen. - Ahoj.
Jak se máš, Marie?
Dobře.
Už jsem skoro nastěhovaná.
Marie, vstávej.
Potřebuješ teď něco?
Ne, v pohodě.
Díky.
Dobře. Kdyby něco, víš, kde mě najdeš.
Super. Díky.
- Díky. - Jasně.
Marie.
Zlato.
Jak ti můžu pomoct?
Co potřebuješ?
Nic. Jsem v pohodě.
Zlato.
To, co se stalo, je strašně náročné.
Chci, abys měla podporu, kterou potřebuješ.
Já chci uklidit tyhle věci.
Nechceš o tom mluvit?
Můžeme mluvit o čemkoli, jen chci...
Chci tohle dodělat.
Dobře.
- Zavolej, kdybys něco potřebovala. - Dobře.
Ahoj Judith.
Jo, právě od ní odcházím.
Upřímně vůbec netuším, jak jí je.
Zdá se...
v pořádku.
Jako by se nic nestalo.
Jako by bylo zvláštní, že jsem za ní vůbec zašla.
- Potřebuju kopii složky od sociálky. - Jasně.
Pro oběť sexuálního útoku v Oakdalu.
Jdu na to.
LYNNWOODSKÉ POLICEJNÍ ODDĚLENÍ ROBERT PARKER
Parker.
Jistě.
Jak se máte?
Může tohle zůstat mezi námi?
- Nemám si to psát? - Budu raději, když ne.
Nechci, aby to ublížilo Marii.
Dobře, to by šlo.
Mám ji vážně ráda.
Byla se mnou poslední dva roky.
- Přišla od Colleen. - Kdo je Colleen?
Další pěstounka.
Než Marie přišla ke mně, byla pár týdnů u Colleen.
Na tak krátkou dobu?
Bylo to nouzové.
Domov, ve kterém Marie byla předtím...
Museli ji dostat pryč.
Tak šla ke Colleen,
ale ta měla plno, takže si ji nemohla nechat.
- Tak šla k vám. - Přesně.
Byla moje první dítě v péči.
Čekala jsem novorozeně.
Měla jsem vybavení pro miminko.
A pak přišla 16letá holka.
Nevadilo vám to?
Vůbec. Mám ráda puberťáky.
Pracuju pro ředitele střední školy,
takže jich denně vídám spoustu.
Jasně.
Takže to,
čím si procházela, i její chování mi nebylo cizí.
Asi to díky tomu bylo jednodušší.
Pro mě ano, ale nevím, jestli pro ni.
Snad ano.
Chci tím říct, že měla velmi těžký život.
A nejenom kvůli tomu, odkud pochází.
Mohou za to i...
některé náhradní domovy.
Byla v těch rodinách...
zneužívána?
Občas.
A to z ní dělá komplikovanou mladou ženou.
Přidejte k tomu to, že poprvé bydlí sama.
Kdy se odstěhovala?
Zhruba před půl rokem.
Snášela to špatně?
Velké změny bývají těžké. Takže ano.
Chtěla trochu víc pozornosti.
Předváděla se.
Jak to myslíte?
Mám takový ten balíček s hotelem.
To snad ne. Marie!
Marie.
Zlato, slez dolů.
A dost, Marie.
Marie.
Slez z toho stolu! Marie!
Marie, jsou tady děti. To už stačilo!
- Slez dolů. Okamžitě. - Co?
- Hned! - Proč musím...
Prostě spousta přitahování pozornosti.
...hodně štěstí zdraví.
Promiň, zlato.
A byla přehnaně citlivá.
Což je normální s přihlédnutím k okolnostem.
Jo, zní to jako velká změna.
Podle mě nebyla připravená.
- Ale chtěla to, tak jsem ji podpořila. - Jasně.
No, včera ráno mi zavolala s tím, co se jí stalo.
- Znásilnění. - Ano.
Byla jsem naprosto v šoku.
Rozzuřená, smutná, ustaraná. Všechno.
Šla jsem rovnou za ní a...
Nevím.
Celé to bylo...
divné.
Jak to myslíte?
Prostě nějak zvláštní.
Jak se chovala. Však jste ji viděl.
Byla tak nějak... nezaujatá.
Myslím si, že na takovou situaci je spousta reakcí.
Já vím, věřte mi.
Mám s tím svou zkušenost.
Vlastní zkušenost?
Byla jsem sexuálně napadena, když mi bylo dvacet.
Klukem, s kterým jsem chodila.
- To mě mrzí. - Díky.
Chci tím říct, že to znám.
A vzhledem k jejímu chování
se mi to prostě zdá...
- Zvláštní. - A ty zvláštní podrobnosti?
Přinesl si pásku na oči, ale nic na svázání.
Udržela by ji vůbec tkanička?
A pak to s focením.
- Co přesně? - No...
čistě hypoteticky.
Řekněme, že se s klukem dostala do situace.
A existuje kompromitující fotka, nebo si aspoň myslí, že existuje.
Říkáte,
že si podle vás
ten útok vymyslela?
Nechci dělat žádné závěry...
Jen jsem se ráno probudila a...
tohle se mi honilo hlavou.
Říkala jsem si, že byste měli mít úplný obrázek.
Kontext.
Asi bych nezavolala,
ale mluvila jsem s Colleen a jí to taky přišlo divné.
Takže o tom obě dvě pochybujete?
To tím nechci říct.
Jen jsem měla nějaký pocit...
a asi jsem cítila povinnost ho s vámi sdílet.
SVĚDECKÁ VÝPOVĚĎ
Můžu už jít?
Jistě. Vyprovodím tě.
Chtěl jsem se na něco zeptat.
Ve výpovědi píšeš, že ses snažila dovolat Connorovi,
pak jsi volala Judith
a pak sis rozvázala ruce.
Jo.
V tomhle pořadí.
Jo.
Dobře. Díky, Marie.
Nemáte zač.
Řekla nám, že vám po tom útoku volala jako prvnímu.
Jo, taky mi to říkala. Cítím se hrozně.
Neslyšel jsem to. Nespím s telefonem u postele.
- Jste si blízcí? - Jo.
Přátelé, nebo víc?
Přátelé.
Kdysi jsme spolu chodili, ale...
Spíte spolu?
Ne.
Když to ráno po útoku volala, nechala zprávu?
- Jen zavěsila. - Můžu si to ověřit?
Jistě.
Tady to je.
Díky.
A kdy jsi s ní konečně mluvil?
Zavolala ten večer.
Deset čtyřicet osm.
Co ti řekla?
Že byla znásilněna.
A řekla ti podrobnosti?
Jo. Říkala, že se vzbudila
a byl tam muž s nožem.
Popsala, jak vypadal?
Ale po tom...
znásilnění...
Prý odešel.
Říkala, co se dělo pak?
Jo, myslím, že byla pořád...
svázaná.
Takže vytočila číslo nohama.
Nohama?
Jsi si jistý?
Jo, to mi říkala.
Vytáčení nohama.
To není něco, na co by člověk zapomněl.
Co máme za důkazy:
tkaničky z jejích bot, nůž z její kuchyně.
Žádné stopy vniknutí.
Žádné použitelné otisky ani
tělesné tekutiny.
Detektive, tady je ta složka od sociálky.
Skvěle. Díky.
To je její?
Jo.
Ty jo.
Panebože.
Marie?
Marie, co děláš?
Zákazník potřebuje pomoc.
To je nádobí. Tady jsou vysavače.
Omlouvám se. Kam že tohle patří?
Neřeš to.
Rami.
Haló?
Tady detektiv Parker.
Dobrý den.
Chci se zeptat, jestli se můžeme potkat.
Proč?
Provedla jsem něco?
Cože?
Zeptala se, jestli něco provedla.
Podle mě, když někdo řekne „provedl jsem něco“...
Jo.
...většinou něco provedli.
Přejdu rovnou k věci.
Našel jsem neshody mezi tvým svědectvím a výpověďmi ostatních.
O tom nic nevím.
Co kdybys mi znovu řekla, jak se to všechno stalo?
- Znovu? - Ano.
- Dobře...
Spala jsem v posteli.
Marie, chtěl bych, abys mluvila i o tom, co tomu předcházelo.
Sociálka nám poslala tvoji složku.
- Proč? - Chtěli jsme vědět, kdo jsi
mimo ten útok.
Po lidské stránce.
Aha.
Hodně jsi toho zažila.
Jsi bojovnice, viď?
Žádný otec.
Nespolehlivá matka s ne moc hodnými otčímy.
Pak pěstouni, kteří často nebyli o moc lepší.
Někdy byli fajn.
Chci tím říct, že sis prošla spoustou náročných věcí.
Nepřemýšlím o tom. Snažím se být tak...
šťastná, jak to jde.
- Tak šťastná, jak to je možné. - Rozumím.
Tak nám pomoz.
Ve tvém příběhu jsou nesrovnalosti.
Už jenom to volání. Máme čtyři různé verze.
Svázaná, nesvázaná, rukama, nohama...
- Použila jsem ruce. - Connor tvrdí, že nohy.
Já...
Možná jo.
- Teď jsi řekla ruce. - Je to...
Co?
Já ne...
Jsem zmatená.
To my taky.
A nejsme jediní.
Co tím myslíte?
Jsou tu další lidé, kteří neví, jestli to, cos nám řekla
o znásilnění...
Jestli je to pravda.
- Kdo? - Třeba Judith.
To řekla?
A Connorova výpověď.
Co s ní?
Liší se od té tvojí.
Ví, že to je verze, kterou jsi mu řekla.
Pak zjistí, že nám jsi dala jinou.
Je pro něj pak těžké věřit ti.
Řekl, že mi nevěří?
Proč by něco takového řekl?
A pak místo zločinu.
Nenašli jsme žádný fyzický důkaz,
že by v tvém bytě tu noc někdo byl.
Ale on tam byl.
Marie, chci, aby mezi námi bylo jasno.
- Nemyslíme si, že jsi špatný člověk. - Rozhodně ne.
A taky si nemyslím, že to byla nějaká promyšlená věc,
ale vzhledem k nekonzistentnosti výpovědi a nedostatku důkazů
se nám tahle skládačka dává špatně dohromady.
Dobře, takže...
Povím ti verzi, která sedí.
Dobře?
Mladá žena, co si prošla spoustou zlého, žije poprvé v životě sama.
Právě se rozešla s klukem.
Cítí se izolovaná, osamělá
a mohla by...
najednou impulzivně,
aniž by to promyslela, přijít s něčím,
čím by připoutala pozornost.
Protože se ti jí v životě nedostává.
Tomu rozumím.
Nikdo o tebe nepečoval, nechránil tě a...
to není tvoje chyba.
Takže, Marie,
řekni nám.
Musíme to vědět.
Je to naše práce.
Opravdu bychom měli hledat člověka, který běhá kolem a znásilňuje?
Marie?
Marie, nemůžeme odejít bez odpovědi.
Řekni to.
Ne.
Nebyla jsi znásilněna?
Nikdo se k tobě nevloupal?
A ty...
tkaničky, ten nůž, tos udělala ty?
Dobře.
Díky, Marie.
Můžu jít?
Ještě prohlášení.
Dobře.
Jelikož je to původní už ve složce,
musíš napsat nové
s novými informacemi.
Dobře?
Tady. Furt to samé.
Vyplň tam, cos nám řekla,
a pak můžeš jít domů.
Tak to bychom měli.
Ježiši.
Jo.
Jsem rád, že jsme to podchytili.
Pamatuješ ten případ loni v King County?
Studentka a učitel historie?
Týden ve vězení, než přiznala, že si to vymyslela.
Nežaloval ji?
Myslím si, že jo.
Nedivím se mu.
Ale je mi jí líto.
Bože, kdo by krmil malou holku psími granulemi?
Nedokážeš se postarat o dítě? Použij kondom.
Bože.
Jednoduché.
Drobné?
Ach jo.
Tady máš.
Má tě kdo odvézt?
Pojedu autobusem.
Určitě? Můžeme tě hodit.
Ne, v pohodě.
- Můžu si tohle vzít? - Jasně.
Počkej.
Co je tohle?
Tohle není to, cos právě řekla.
„Zdálo se mi, že jsem byla znásilněna.
Bylo to tak živé, že jsem po probuzení věřila, že se to stalo.“
Marie,
co se děje?
Řekla jsi, že jsi znásilněna nebyla.
Před malou chvílí.
Sedni si.
Sedni si zpátky.
Něco ti vysvětlím.
Naší prací, mou a detektiva Parkera,
je chránit veřejnost.
O tom to celé je.
Čas, který tady trávíme,
jsme mohli strávit na ulici a zajišťovat
lidem bezpečí.
Jo, je to součástí naší práce a děláme to rádi.
Ale musí to k něčemu být.
Musí jít o něco opravdového.
Tohle není dobře strávený čas.
Je to ztráta našeho času.
Jsem si dost jistá, že se to stalo.
Dost jistá, nebo jistá?
Možná jsem to vytěsnila.
Marie.
Jsi chytrá mladá žena.
Musíš chápat, že způsob, jakým to řešíš...
Řekneš jednu věc, napíšeš jinou.
Byla jsi znásilněna, nebyla jsi znásilněna.
Byl to sen, vytěsnila jsi to.
Podala jsi nám čtyři různé verze.
Teď už je jedno, co je pravda,
víme, že jsi nám minimálně třikrát lhala.
Co si myslíš, že by se někomu,
kdo o takové věci lhal,
mělo stát?
Měla bych jít na terapii?
Dobře.
Co dobře?
Dobře, sepíšu tu výpověď.
Marie?
Co děláš?
Pozor, poškrábeš dveře.
Počkej chvíli.
Couvnu ti s autem.
Pomůžu ti.
- Marie. - Jako jsi pomohla s policií?
Co tím myslíš?
Co tím chceš říct?
Nevím, co ti řekli, nebo co jsi slyšela,
ale já jsem nic neudělala ani neřekla.
- Pusť to. - Poslyš.
Zní to jako nedorozumění.
Mluvila jsem s nimi jen o tvé minulosti.
Řekla jsem jim, kde jsi byla a čím sis prošla.
To je všechno.
Řekla jsem jim, že jsi poslední dobou citlivá.
Ale to je pravda, jsi.
Ne, počkej.
Nikam nechoď. Vedeme tu rozhovor.
Neutíkej od něj.
Marie.
Můžeme si promluvit?
Nelhala jsem.
Co tím myslíš?
- Říkala jsem pravdu. - Že jsi byla znásilněna?
To byla pravda?
- Proč jsi policii řekla opak? - Nevím.
Byla jsem unavená
a pořád na mě tlačili.
- Tlačili? - Jo.
Pořád se ptali na to samé.
„Jakto, že to nesedí?
Proč ti lidi nevěří? Vážně tě znásilnili?“
Chtěla jsem jít domů.
Jestli ten pachatel opravdu existuje, musíš jít zpátky
na policii a říct jim to.
- Ale já musím do práce. - Marie.
Tohle je důležité.
Chceš vzít zpět prohlášení o nesprávnosti výpovědi?
Jo.
Dobře, uděláme to znovu.
Detektiv Parker tu dnes není.
Tohle je Rheinhart.
Jak se máš, Marie?
Zpomalme trochu.
Co tě přimělo k tomu obratu?
Něco se včera stalo, když jsi přišla domů?
Dusili tě kvůli lhaní?
- Ne. - Vážně?
Nejsou to dole tvoji výchovní poradci?
- Jo. - Jo.
Vypadali naštvaně.
A rozumím tomu.
Věnovali tolik času a energie téhle strašné události a pak zjistili,
že se nestala.
No...
Pamatuju si ho na sobě.
Marie,
vím, že to je těžké.
A mrzí mě to.
Ale musím ti připomenout, co se stalo.
Už jsi nám řekla, že jsi lhala.
Řekla jsi, že jsi nafingovala důkazy.
Přísahala jsi.
Podepsala jsi to.
A po tom všem...
jak ti teď máme věřit?
Můžu jít na detektor lži.
Jo, to je pravda,
můžeš.
Je to varianta.
Ale pokud bys ho podstoupila a selhala,
říká se tomu křivá výpověď.
Je to zločin.
Takže...
opravdu chceš jít dolů na polygraf?
Nebo to chceš prostě
vyřešit tady nahoře s námi?
Možná...
Možná jsem byla...
zhypnotizovaná.
Víš co? Fajn. Pojďme na polygraf.
Ale věc se má takhle, Marie.
Ten, kdo ho obsluhuje,
se nebude ptát:
„Myslela sis pod vlivem hypnózy, že jsi byla znásilněna?“
„Zdálo se ti o znásilnění?“
Položí ti jednu jedinou otázku.
„Byla jsi znásilněna?“
To je vše.
A jestli tvá odpověď bude lživá,
budu tě muset zatknout
a dát do vězení.
Počkat, proč?
Křivá výpověď je trestný čin.
Brání nám ve vykonávání naší práce.
Proto za ni lidi trestně stíháme.
Taky předpokládám,
že se záznamem v rejstříku přijdeš
o bydlení a dávky, že?
Ale jak říkám. Jestli chceš jít na polygraf,
klidně můžeš.
Musíš znát rizika.
Ale...
rozhodnutí je na tobě.
Takže co to znásilnění?
Nebylo.
Vymyslela si to.
Prý netušila, že z toho bude takové haló.
- Případ uzavíráme. - Jasně.
Zavolejte, kdyby něco.
Dobře, díky.
Proč?
Proč jsi nás tak vyděsila?
Je to neuvěřitelné.
- Jsi nemocná. - Vědělas, že nás vyděsíš.
Zkusme to vyjádřit tím, jaké máme pocity.
Jsem naštvaný.
- Zrazená. - Znechucená.
Opravdu naštvaná.
Marie, chceš něco říct?
Neuvěřitelné.
- Amelie. - Ne.
Dobře? Prostě ne.
Překlad titulků: Sebastian Jágr