NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Mitä vittua?
Usko pois. Se oli hullua. Koputimme varmuuden vuoksi.
Ehkä hän asuukin äitinsä kanssa, ja oven avaakin itse Chris McCarthy.
-Mitä teit? -Olisit nähnyt.
Rautaiset hermot. Peitetarina takataskussa.
-Kymmenen vuotta peitehommissa opettaa. -Ketä seurasin? Ja kenen DNA:ta meillä on?
Curtis McCarthyn, Chrisin veljen. He asuvat yhdessä.
Vie muki rikospoliisille. Käske kiirehtiä ja soittaa,
kun saavat tulokset. Kellonajasta viis.
Löydämme jätkän, joka näyttää samalta, osoite on sama, ajavat samaa autoa...
Niin, yhden sijaan epäiltyjä onkin nyt kaksi.
Curtis McCarthy, syntyi 3.2.1981, 30 vuotta, 180 cm, blondi, siniset silmät.
-Tiedän. Tuijotin häntä tunnin. -Coloradon ajokortti. Pisteet tallella.
-Ei pidätyksiä, ei sakkoja. -Tarvitsemme hänen tietonsa.
Mitä tekee, missä käynyt, mitä kieliä puhuu? Armeijataustaa?
-Onko syntymämerkkiä? -Leonard! Nunez!
Etsivä Rasmussen. Tavoittelen syyttäjä Gonzalezia.
Paska. Anteeksi. Kauanko oikeudessa menee?
-Hitto. -Etsivä?
Se eilinen talo. Asukkaalla on veli, josta tuli epäilty.
Christopher ja Curtis McCarthy. Etsin heidän tietonsa.
Molemmille seuranta. Hajaantukaa.
-Selvä. -Jos he edes niistävät,
-kertokaa meille. Kännykkäni on päällä. -Selvä on, etsivä.
Tässä.
Tiedot tyttöystävän autosta. Se on Tara Hatfieldin nimissä.
Osoite on South Alameda, Lakewood.
Haluan aikajanat veljeksiltä ja tyttöystävältä rikospäiviltämme.
Selig soittakoon, kun muki on labrassa. Haluan tietää, koska tulokset tulevat.
-Emmekö tarvitse Christopherin DNA:n? -Y-STR:t ovat identtisiä sukulaismiehillä.
Testiin kelpaa kumman DNA vain.
On painettava nappia. Se kertoo, että olet täällä.
Marie? Hei, olen Dara. Tule peremmälle.
Olet läpimärkä. Haen jotain, jolla kuivata.
Ei tarvitse.
Tässä.
Selvä.
-Ovatko nuo oikeutta varten? -Joo.
Hyvä. Juuri papereita kansiostani uupuikin.
Jos helpottaa, niin olen nähnyt aika monta oikeuden määräämää asiakasta.
Tiedän, että tämä on kiusallista aluksi.
-Ei minulle. -Eikö? No, se on hyvä.
Minulle se voisi olla.
Kun pakotetaan tapaamaan jotakuta täysin outoa.
Luuletko, etten ole ennen tavannut kaltaistasi?
Olen ollut valtion holhokki kolmivuotiaasta.
Olen nähnyt sosiaalityöntekijöitä, lastensuojelua, sijaisperhevirkamiehiä.
Kaikki sanovat haluavansa auttaa, mutta en tarvitse apua.
Kunhan pahoja juttuja ei tapahtuisi.
No...
Siihen en pysty. Siihen minulla ei ole kykyjä.
Voin auttaa siinä, että ajattelisit pahoja juttuja eri tavalla.
Että näkisit ne erilaisten lasien läpi, jotta ne eivät...
Eihän meidän täydy puhua?
-Pitää vain istua 50 minuuttia. -Aivan.
Selvä.
Curtis oli merijalkaväen 3. divisioonassa vuosina 2000-2003.
Vapautui palveluksesta vuonna 2004.
-Pentagonin mukaan Okinawassa. -Eli hän varmaankin puhuu useita kieliä.
Christopherkin oli merijalkaväessä. Hän oli Etelä-Koreassa.
Vapautui palveluksesta 2002.
Tietämämme perusteella -
Chrisin ja Curtisin ero on -
kaksi vuotta ja ehkä 9 kiloa.
AJOKORTTI
Tekijä voi olla jompikumpi tai molemmat yhdessä.
Uhrit kuvailevat yhtä, ja vaistoni sanoo, että tekijä on sama.
Älä unohda vuorottelua. Olen nähnyt sitä useasti.
-Isä ja poika, kaksoset. -Tekotapa on tietynlainen.
Hän on rituaalimaisen johdonmukainen. Siksi veikkaan yhtä.
Hyvää on, että jos mukista saa näytteen, ei ole väliä, kumpi se on.
Yhdessä asuminen takaa etsintäluvan. Mutta työni vaikeutui moninkertaisesti.
-Miksi? -Lähes identtiset miehet,
molempien DNA:sopii rikospaikkoihin.
Puolustus saa järkevän epäilyksen tarjottimella.
Yhdellä on syntymämerkki pohkeessa,
-jonka uhri tunnistaa. -Se ei ehkä auta.
Trauman uhrien muistot eivät ehkä poista DNA:n aiheuttamaa epäilystä.
Jos pääsemme taloon, vastauksia voi tulla.
Toivotaan niin.
Curtis on korjannut laitteita alkuvuodesta 2010.
Ei vapaata tai lomia.
Hän ei ole netissä Facebookia lukuun ottamatta.
Ei pornosivustotietoja. Ei mitään hälyttävää.
Siinä kai kaikki. Joo, selvä.
Kävin läpi Curtisin ja Taran somet.
Kävin läpi myös ART-kuvat sekä Toyotasta että Mazdasta.
Aikajanoja on kaksi:
yksi Christopherille, toinen Curtisille ja Taralle.
Huhtikuun 22. päivä, kun Sarah raiskattiin,
Curtis ja Tara olivat Carson Cityssä.
Taran autosta on neljä ART-kuvaa, ja Curtisista päivätty kuva Facebookista.
Marraskuun 14. päivänä vuonna 2009 ja toukokuun 3. päivänä vuonna 2010 -
Curtis ja Tara vierailivat Taran vanhemmilla Tahoe-järvellä.
Löysin sen Facebookista. Tara on ahkera julkaisija.
En löytänyt kuvia Mazdasta niiltä päiviltä,
mutta se on alueella ennen ja jälkeen.
Curtisilla on alibi Dorisin, Lillyn ja Sarahin tapauksiin.
-Tuntuu yhä enemmän yhden teoilta. -Näin on.
Löysin lisää ART-kuvia Christopherin Mazdasta,
mutta yksi oli kiinnostava.
Huhtikuun 22. päivä.
Raiskaaja lähti Sarahin luota klo 6.50. Silloin Sarah soitti hätänumeroon.
Kaksi tuntia myöhemmin, klo 8.49,
Mazda on Lakewoodin liikenteen turvallisuusvirastolla.
Tarkistin heidän tiedoistaan. Hän uusi ajokorttinsa siellä.
Mitä hän tekee? Hoitaa askareitaan?
Raiskaa nainen, uusi ajokortti. Mitä seuraavaksi? Hae maitoa?
Mitä?
Tämä raiskaus...
Se on hänelle erityinen tapahtuma.
Hän on suunnitellut ja fantasioinut,
ja nyt se on tehty. Hän pääsi kuin koira veräjästä.
Adrenaliini pumppaa. Hän on kuin yli-ihminen.
Miksi murtaa taikaa virastoasioinnilla?
Hän taisi tarvita korttia johonkin.
Ehkä hän aikoo matkustaa? Lentokoneeseen pääsee ajokortilla.
Niin, mutta hän ei lähtenyt. Hän jäi.
Aseen ostoon tarvitaan ajokortti.
Lisää etsintälupalistalle:
vetskarillinen reppu, vesipullo, kosteuspyyhkeet,
sinikeltakukallinen yöpaita, mustat valkoraidalliset Adidaksen lenkkarit,
Under Armourin hanskat, nailonsukat,
mustat silkkisiteet, narua, nyöriä tai muuta, jolla voi sitoa,
vibraattori, liukuvoidetta, naisten alushousut,
pinkki CyberShot-kamera.
Löytyi. Huhtikuun 22. päivä, Slope West Firearms.
Christopher McCarthylle myytiin Ruger .357 328 dollarilla ja 13 sentillä.
Ruger .357.
Eikö sinun pitäisi peitellä lapsesi petiin?
Lapsenvahti teki sen jo.
Tiesin, että tämä oli tärkeää ja tätä olisi pitänyt tutkia.
Ai, nyt on tuon aika.
On itseruoskinnan aika.
Minulla oli tunne,
enkä kuunnellut sitä.
Se on aina virhe.
Kuule,
tiedän, ettet pyydä neuvoa, enkä väitä tietäväni sinua enemmän.
Mutta -
huomasin jotain, koska olen tehnyt tätä sinua kauemmin.
Joo, työ on tärkeää,
mutta jos siitä tulee elämän tärkein asia,
huomaa olevansa pulassa.
Kun jutussa on kiireinen vaihe, tuntuu luonnottomalta ottaa etäisyyttä,
mutta se on selviytymistaito. Se ei tee sinusta huonoa poliisia.
Minä olen aina bileissä loppuun asti.
Se ei ehkä ole tervettä, mutta niin minä teen töitä.
-Mitä? -Ei mitään. Tämä on giniä. Odotan nostoa.
Ensimmäisenä työvuotenani -
sain kutsun Englewoodiin kotiväkivallan takia.
Kiva pieni Tudor-tyylin talo, jossa mies oli juuri -
antanut vaimolleen selkään. Verta pulppusi nenästä,
silmä oli turvonnut umpeen.
Pidätimme jätkän, ja yritin lähettää naisen sairaalaan,
mutta hän ei mennyt.
Ensihoitajat paikkasivat hänet.
Sitten lähdimme.
Se ei tuntunut oikealta, joten päätin käydä katsomassa häntä.
Eli,
lopetin vuoroni ja palasin asemalle,
ja jätkät halusivat, että lähden kaljalle.
Yritin sanoa ei, mutta tiedät kai. "Tule nyt, Duvall,
älä ole urpo." Sitä samaa vanhaa.
Annoin periksi.
Lähdin sinne.
Olin juonessa mukana.
Ja arvaa mitä?
Kun join kaljaani poikien kanssa, se jätkä maksoi takuunsa, palasi kotiin -
ja vei työnsä loppuun.
Hän murskasi vaimon jalan ja kallon.
Nainen sai pysyvän aivovamman.
Joten, kun ääni sisälläni sanoo:
"Älä palaa vielä kotiin",
kuuntelen sitä.
Kuvittelemme, että McCarthy on kiikissä.
Siltä nyt näyttää.
Tiedät varsin hyvin,
että miljoona asiaa voi mennä pieleen tämän hetken ja haluamamme välillä.
Se siitä. Gini.
Voi jumalauta.
Yksi vielä?
Ei. Ääni sisälläni sanoo, että jos menen kotiin,
saan nukuttua ehkä kuusi tuntia.
-Söisit edes jotain. -Joo.
Kahvi ei ole ruokaryhmä.
Selvä, rouva.
-Kauanko vielä? -Noin puoli tuntia.
Voisimme jutella kirjoista tai leffoista tai mistä vain.
Aika voisi kulua nopeammin.
Oletko katsellut hyviä sarjoja? Tai elokuvia?
Nyt ei taida pyöriä mitään hyvää.
-Näin juuri Zombielandin. -Niinkö?
Mistä se kertoo?
Zombeista.
Teen tunnustuksen.
En edes tiedä, mikä zombi on.
Oikeastiko?
En kliinisessä mielessä.
Zombi on kävelevä ruumis, jolla on kyltymätön ihmislihan himo.
Selvä. Mistä elokuva kertoo?
No,
siinä virus on muuttanut kaikki ihmiset zombeiksi -
muutamaa lukuun ottamatta.
He yrittävät päästä Losiin turvaan.
He tappavat zombeja, jotta zombit eivät tappaisi heitä.
Miten zombi tapetaan?
Pää on leikattava irti tai aivot murskattava.
Eikä zombia voi tappaa ampumalla.
On katkaistava aivojen ja selkäytimen yhteys.
Kiinnostavaa.
Eli siinä on zombimaailmanloppu ja kourallinen selviytyjiä...
Ja Columbus. Selviytyjät nimetään kotikaupunkinsa mukaan.
Hän tapaa Tallahasseen, joka pitää Twinkies-kekseistä,
-ja he tapaavat kaksi siskoa. -Odota, minulla on kysymyksiä.
Selvä.
Miksi he selvisivät, jos muut kuolivat?
Tarvitaanko selviytymiseen tiettyjä ominaisuuksia?
-Mietin omia mahdollisuuksiani. -On oltava fiksu, urhea ja sisukas.
Selvä.
On oltava tarkka siitä, kehen luottaa.
Miksi?
Koska zombimaailmanlopussa suurin uhka ovatkin ihmiset.
Zombit tappavat, koska eivät mahda sille mitään.
Ne yrittävät tyydyttää ihmislihanhimonsa.
Mutta ihmiset...
He tarttuvat tilaisuuteen, kun kaikki menee sekaisin.
He käyttävät kaaosta hyväkseen.
He alkavat tehdä kamalia juttuja toisilleen.
Mutta heillä ei ole siihen syytä.
He tietävät tekevänsä väärin. Pitäisi ainakin.
Onko se vääjäämätöntä?
Että ihmiset pettävät toisensa ja ettei heihin voikaan luottaa?
Joo.
En tiedä, ehkä, ehkä ei.
Ehkä jotkut pysyvät kunnollisina, mutta ei heistä kuule.
Jotta selviytyisi, on oletettava, että kaikki muut ovat vihollisia.
-Niin. -Voi luottaa vain itseensä.
Niin.
Koska vaikka joku sanoo tukevansa ja suojelevansa...
Eivät he sitä tee.
Sitä on omillaan.
Duvall.
Harcourt Streetin talossa on kaksi ovea.
Hines ja Torres takaovelle, O'Malley ja Rieger pysyvät kadulla.
Morris ja Selig kanssani etuovelle.
Bravo-tiimi parkkiin Curtisin majapaikan sivuille. Reittejä on vain yksi.
Chris McCarthy osti hiljattain .357 Rugerin.
Molemmilla on sotilaskoulutus. Kummallakin voi olla ase.
-Etsivä. -Kiitos.
-Tässä. -En tarvitse sitä, kiitos.
-Et lähde sinne ilman liiviä. -En lähde sinne ylipäätään.
Mitä?
En tee pidätyksiä.
Miten niin et? Se kuuluu työnkuvaan.
Niin tämäkin. Olen vältellyt 30:a avointa juttua kuukauden ajan.
McCarthy on hoidettu. Koulutetut poliisit pidättävät hänet.
Näillä ihmisillä on vain minut.
Oletko tosissasi?
Joo.
Poliisietsintä! Avatkaa!
Poliisi! Avatkaa!
Astu ulos, nyt!
Meillä on etsintälupa. Onko sisällä muita?
-Ei. -Kädet pään päälle.
Christopher McCarthy, pidätän sinut useista murroista ja raiskauksista.
Sinulla on oikeus vaieta. Sanomaasi voidaan käyttää sinua vastaan.
Sinulla on oikeus asianajajaan tai julkiseen oikeusavustajaan.
Oikeudet kuultuasi haluatko jutella kanssani syytteistäsi?
En, haluan juristin.
Käykää hänet kunnolla läpi.
Curtis McCarthy.
-Mitä? -Kädet pään päälle.
-Mitä? -Sormet limittäin.
-Hei! -Levitä jalkasi.
-Leveämmälle. -Mitä?
Hei, näpit irti minusta. Mitä nyt?
-Sinun on tultava asemalle. -Miksi?
-Mitä nyt? En tehnyt mitään! -Vastaamme asemalla. Mennään.
Ei. Kertokaa, mitä tapahtuu.
Jos vastustat, pääset rautoihin ja päivästä tulee pitkä.
En tehnyt mitään.
Tiedättekö, mitä etsiä?
-Kyllä. -Kyllä.
EETTINEN LUTKA
Riisu vaatteesi.
Kaikki pois.
Kerään vertailunäytteitä etsintäluvan mukaisesti.
Tarvitsen sylkinäytteen. Suu auki.
Tarvitsen 20-25 karvaa juurineen. Päästä.
Käsivarsista.
Häpykarvoja.
SIDE SILMILLE
VAPAUTUS YHDYSVALTAIN MERIJALKAVÄESTÄ
-Hei, alakerrassa on valmista. -Selvä.
Näitkö missään kitaraa?
En.
Harrison, tulisitko tänne ylös?
Kuvaa tämä.
Uudestaan.
Voitonmerkkejä.
Vielä uudestaan.
Vien kovalevyt Goldeniin ja alan käydä niitä läpi.
Hienoa, kiitos.
Kauanko vielä?
Noin kahdeksan minuuttia. Voimme lopettaa.
Allekirjoita vielä tämä.
Etkö ole yhtään utelias?
-Mistä? -Siitä, miksi olen täällä.
Valehtelusta. Miksi tekisin niin tai -
keksisin jotain sellaista.
Olen utelias sinusta, Marie. Siitä, kuka olet.
En kysynyt sitä.
Tämä on mielipiteeni.
Kukaan ei keksi tuollaista, ellei mukana ole totuuden siementä.
Joko sinut raiskattiin silloin tai keksit tarinan raiskauksesta,
mutta sinut on raiskattu joka tapauksessa.
Ihmiset, jotka eivät rakastaneet oikein, kaatoivat päällesi taakkoja, joita kannat.
Se saa minut uteliaaksi.
Mietin, miten voisin auttaa sinua kantamaan niitä taakkoja -
tai ehkä jopa luopumaan osasta.
Tämä on sinun aikaasi.
Jäljellä on pari minuuttia.
Jos haluat kertoa minulle jotain siitä illasta,
kuuntelisin mielelläni.
Hyvää työtä, etsivä.
-Kiitos avustasi. -Ilman muuta.
-Onnittelut, etsivä. -Kiitos. Se oli tiimin ansiota.
-Hieno homma, etsivä. -Kiitos.
Voi hittolainen. Senkin pehmo. Annoit sen hänelle.
En antanut mitään. Hän ansaitsi sen.
No? Miten meni?
Hienosti.
Se sujui helposti. Löysimme kaiken, mitä etsimme.
Joka asian.
Joo, se oli aika uskomatonta.
-Kunpa olisit ollut siellä. -No, en voi tehdä kaikkea.
-Pyysikö hän asianajajaa? -Joo.
Emme siis voi jututtaa häntä. Harmin paikka.
Tule mukaani.
-Mitä? Minne? -Tule nyt vain.
Hra McCarthy, olen etsivä Rasmussen. Tässä on etsivä Duvall.
Mitä on tekeillä?
Kukaan ei ole kertonut mitään. Jonkun on kerrottava, mitä tapahtuu.
Tutkimme rikosten sarjaa. Sovit kuvaukseen epäillystämme.
-Millä tavoin? Mitä rikoksia? -Saanko katsoa jalkaasi?
-Mitä? Miksi? Tai siis, joo, mutta... -Nostaisitko punttiasi? Vasenta.
Odota. Etsitte syntymämerkkiä.
-Etsitte veljeäni. -Veljesi on hallussamme.
Mitä hän teki?
-Sano sinä. -En tiedä. Ei aavistustakaan. Minä...
Rakensiko hän pommia?
Aikoiko hän räjäyttää jonkin paikan?
-Mitä hän teki? -Veljesi on sarjaraiskaaja.
Hän murtautuu naisten koteihin, sitoo ja raiskaa heitä -
toistuvasti tuntien ajan.
Tiesitkö sitä hänestä?
Oletteko varmoja? Siis täysin varmoja?
Jep.
Vannon, etten tiennyt.
Onhan hän outo, mutta moni on. Arvelin...
En tiedä.
En tiedä, mitä arvelin.
En tätä.
Tämä musertaa äitini.
Olisitte tappaneet hänet. Se satuttaisi äitiä vähemmän.
-Hei. -Ai, hei.
-Mitä teet siellä? -Katso, mitä löysin.
Hienoa.
Ehdit varaosapihalle.
Löysittekö siis sen jätkän?
Näin on.
Hyvää työtä.
Kiitos.
Nyt harmittaa, että pakotin tuomaan sen kansion.
-Varsinkin, kun olin väärässä Masseystä. -Et pakottanut mihinkään.
Etkä ollut väärässä Masseystä. Jätkä on paska. Hän ei saisi olla kyttä.
En tiedä.
En tiedä, mitä tekisin toisin.
Sen tekeminen ei tuntunut hyvältä eikä kyllä tekemättä jättäminenkään.
Hiton harmaa alue.
En tykkää siitä.
-Miten pitkälle pääsit? -En pitkälle. Aloitin juuri.
Siirry vähän.
Työstän yhä kovalevyä. Tämän salaus on huippuluokkaa.
Mutta sain muistikortit auki.
Laitoin McCarthyn uhreistaan ottamat kuvat kansioon.
Ei helppoa katseltavaa. Piti pitää taukoja.
Selailkaa niitä.
Eli sinut pahoinpideltiin kahdesti.
Ensin oli raiskaaja,
ja sitten poliisi.
-Niin kai. -Olen pahoillani, Marie.
-Ei se ole syytäsi. -On rohkeaa puhua asiasta.
Se ei ole helppoa.
Kiitos, kun luotat minuun.
-Saanko kysyä jotain, ennen kuin lähdet? -Joo.
Ymmärrä, ettei mikään ollut syytäsi.
Se oli kamala tilanne, johon sinut pakotettiin.
Olisikohan siinä jotain ajatusta, jonka voisit pitää mukanasi?
Tämä ei ehkä ole viimeinen kerta, kun sinut ymmärretään väärin -
tai sanaasi ei luoteta.
Voisikohan sitä miettiä jotenkin?
Sitä, miten voisit käsitellä tällaista vääryyttä,
jos niin käy uudestaan.
Tiedän, mitä pitäisi sanoa. Jos tämä pitäisi tehdä uudestaan, en valehtelisi.
Mutta totuus on se,
että valehtelisin aikaisemmin ja paremmin.
Tunnistatteko kaikki?
Joo, tunnemme heidät.
Selvittäisin sen yksinäni.
Itse.
Selvä. Kerro, kun pääset kovalevyyn sisälle.
Hetkinen.
Yksi vielä.
Vaikka kaikki kuinka sanoisivat välittävänsä, eivät he välitä.
Eivät tarpeeksi.
Ehkä on tarkoitus tai he yrittävät, mutta -
muut asiat ovatkin tärkeämpiä.
Hän käytti tätä monesti, joten laatu on huono.
Täällä on kahdeksan kuvaa, joita ei ole poistettu pysyvästi.
Kuvissa on joku muu.
Aloittaisin varmaan sillä.
Valehtelulla.
Koska hyvienkin ihmisten kanssa,
joihin voi tavallaan luottaa...
Jos totuus on epämukava -
eikä totuus sovi maailmankuvaan,
he eivät usko sitä.
-Kuka hän on? -Näyttää 12-vuotiaalta.
Vaikka he todella välittäisivätkin.
He vain...
He eivät silti usko.
Tekstitys: Eveliina Paranko