PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Dobré ráno. - Jak se máte?
Dobře. Máte hovor.
Přepojte to.
V Coloradu je 77 bílých Mazd z roku 93.
Chci pár strážníků, kteří je všechny vyfotí.
Až McCarthyho obhájce řekne:
„Jak víte, že ta na videu je jeho?“
Budeme moct ukázat, že jeho je jediná Mazda
- s těmi znaky. - Jo.
Detektive Parkere,
tady detektivka Rasmussenová z Westminsteru.
Jak se máte?
Celkem fajn. S čím vám můžu pomoct?
No, myslím, že pomůžu spíš já vám.
Chytili jsme sériového sexuálního útočníka.
Gratuluju.
Díky.
A v jeho věcech jsme našli důkazy
k jednomu vašemu nevyřešenému případu.
Znásilnění?
Přesně tak. Obětí je Marie Adlerová.
Aha, tahle.
- Ano. - To nebylo nevyřešené.
Případ jsme uzavřeli.
Vymyslela si to.
Mluvíme o té samé Adlerové?
Datum narození 6. 4. 1990. 160 cm, 50 kg.
Jo, to je ona. Komplikované děvče.
Je to smutné. Zažalovali jsme ji za falešné oznámení.
Bylo mi jí líto, ale zákon je zákon.
Můžete mi dát svoji e-mailovou adresu?
Jistě, je to: Parker zavináč PO Lynwood tečka com.
Dobře, něco vám posílám.
Právě to přišlo.
Když jsme procházeli pachatelovy věci,
našli jsme fotky obětí.
Většinu jsme znali.
Ale tu, kterou vám posílám, jsme neznali.
Otevřel jste to?
- Detektive? - Jo. Otevřel.
Máme jich ještě sedm, na ty se kouká hůř.
Pošlu vám je, ať máte všechno.
Jo, dobře.
Nashle.
Co to bylo?
Parker, jdu za detektivkou Rasmussenovou.
Volal Gonzáles. Musíme projít složky
a spočítat, kolikrát u obětí přestal a znovu začal.
Každé vniknutí je jako nové znásilnění.
Udělám to.
Kdopak nám to přijel.
Detektive Parkere?
Dobrý den.
Grace Rasmussenová. Díky, že jste přijel.
Pojďme támhle.
To je spousta papírů.
Jsou tam slepé stopy.
Kafe, čaj a nezdravé jídlo jsou v rohu.
Poslužte si.
Díky.
Dobrá práce.
Velmi dobrá práce.
Díky.
Zdá se, že máte dost, abyste ho poslala na dlouho za mříže.
Neříkejte hop...
Viděla jsem příliš mnoho útočníků, co dostali podmínku.
Vyprovodím vás.
Asi bych...
vám to měl vysvětlit.
Problém je...
že nevím jak.
Slyšíte o špatných policajtech...
co udělají špatné rozhodnutí, ublíží lidem,
co mají chránit, a říkáte si,
co tu sakra dělají?
Vyhoďte je.
Možná bychom měli vyhodit mě.
Každopádně díky.
Jasně.
Ahoj, Marie.
Máš chvilku?
Promiň, že tě ruším při práci.
Získal jsem informace, které ti potřebuju říct.
Minulý týden mě kontaktovala detektivka z Colorada.
Zatkly tam sexuálního útočníka a když prošli jeho věci,
našli tvoje fotky.
Osm fotek.
Pořízených během útoku.
Během útoku na tebe.
Útoku, kterému jsem nevěřil. O kterém jsem tě donutil říct, že se nestal.
Říkal jsem si, že mě nebudeš chtít vidět...
ale chtěl jsem ti to říct osobně.
Podívat se ti do očí a přiznat chybu.
Snažím se přijít na to, proč se ta chyba stala.
Chtěl bych mít odpověď, ale nemám.
Dal bych cokoli za možnost jít zpátky.
Udělat to znovu a správně. Vážně bych chtěl.
Ale nemůžete.
Ještě jedna věc.
Tohle je pro tebe od města.
ŠEK NA 500 DOLARŮ
ZNÁSILNĚNÍ COLORADO ZATČENÍ
DETAILY O METODÁCH SEXUÁLNÍHO ÚTOČNÍKA ODHALENY
NOVÉ PODROBNOSTI V PŘÍPADU ZNÁSILNĚNÍ
COLORADSKÝ ÚTOČNÍK OBVINĚN
DIGITÁLNÍ DŮKAZY
Poslal jsem kopii státnímu zástupci.
Je tam vše, co máme z jeho elektroniky.
Bylo toho moc na tisk, tak jsem to dal na disk.
Je tam i to, co stáhnul.
Mrkněte na knihy. Je tam Forenzní příručka znásilnění.
To měl? Proč mě to překvapuje. Jasně že to měl.
- Znáte to? - Jo, napsala to policie.
Viděl jsem to.
Moc to nepromysleli, co?
To teda.
Trápí mě ještě jedna věc.
- Co? - Má 75GB disk.
Chrání ho TrueCrypt.
Šifrovací software, který ještě nikdo neprolomil.
75 GB je dost.
Je to celé patro knihovny.
Nevíte, co tam je?
Ne. Vidím jen jména
souborů, které tam jsou. Největší je složka „holky“.
Ta má další podsložky.
Každá má jméno. Amber, Sarah, Lilly a další jména.
Ženy, které sledoval. Které znásilnil.
Já vím. Můžete mi o tom něco říct?
O obsahu ne.
- Musíte se tam dostat. - Říkám...
Já vím, je to nemožné. Ale musíte.
- Musí se tam dostat. - Já vím.
Kdo ví, co dalšího ten chlap udělal?
To jo no.
Chce přiznat vinu.
Vážně?
Prý to chce mít za sebou
a netahat oběti k soudu.
Teď ho zajímá jejich pohodlí.
Je to dobrý tah.
Soudce by mu mohl snížit trest.
- Takže přímo k trestu. - Ano.
- Kdy? - Za pár měsíců.
My budeme připraveni za chvíli.
Má podmínku. Nesmíme
- ho obvinit z únosů. - Takže se přizná
ke znásilněním,
ale nelíbí se mu únosy, protože by ztratil pověst?
Nemůžu rozumět každému pachateli...
Promluvte s obětmi.
Musí s tím nejprve souhlasit.
Zeptáme se.
Když budou souhlasit, budete vyjednávat?
Jo.
Řekněte mu, že to vynecháme, když nám dá heslo
k hard disku.
Chci vědět, co všechno udělal.
Rozumím, nemýlíte se, ale teď nemůžu.
Vyřešíme to v pátek.
Marie... Neříkejte mi to.
- Adlerová. - Říkám, ať to neříkáte.
Co vás přivádí?
Počkat. Sakra. Pojďte se mnou.
Neurazte se, ale doufal jsem, že se už neuvidíme.
Potřebuju právníka.
Co se stalo?
Nejsem ta v nesnázích.
Potřebuju podat žalobu.
Nejsem ten typ právníka.
Já vím. Říkala jsem si, že možná někoho znáte.
Koho chcete žalovat?
Všechny, ale začla bych městem.
Máte stejné číslo?
Jo.
Seženu vám někoho.
Chodili jsme spolu s Donem na školu.
Trávili jsme víc času na hřišti než v knihovně,
ale nakonec to vyšlo.
Vodu, kafe?
Ne, díky.
Poslal mi vaši složku.
Chtěl bych říct,
že to, co se vám stalo, by se nikomu stál nemělo. Nikdy.
No jo.
Nikdo nikdy nenařkne ze lhaní oběti loupeže.
Nebo někoho, komu ukradli auto.
Nestává se to.
Ale když přijde na sexuální útoky...
Posaďte se.
Don mi říkal o tom šeku, co vám dali.
Náhrada za vaši pokutu.
Co si o tom myslíte?
Nejdřív jsem si říkala, že je fajn mít 500 dolarů.
Ale pak jsem si říkala, že jsem přišla o spoustu dalších věcí.
Ztratila jsem práci.
Bydlení.
Bezplatnou terapii.
Přátele.
Já vím, že je to 500 dolarů, které jsem včera neměla,
ale celý můj život to je tak,
že se smířím s tím, jaké to je, a jsem ráda, že to není horší.
Ale tentokrát...
si říkám, že to prostě nestačí.
Víte, co se stane, když se rozhodnete... že to, co dostanete, nestačí?
Co?
Dostanete víc.
- Mluvila jsem s obětmi. - Taky zdravím.
Jsou v pohodě s tím, že se vypustí únos a nemusí
- k soudu. - Skvěle.
Ale chtějí promluvit během rozsudku.
Chtějí se mu podívat do očí.
Jasně. Musím tohle vzít.
- Co to heslo? - Jo. Ne, nevydá ho.
Co tím myslíte? Je zločinec. Nemá na výběr.
- Co mám dělat? Mučit ho? - Můžete?
Řekněte mu, že bez hesla bude řízení.
S únosy, se vším.
Mám sexuálního útočníka, který se přiznal ke 30 útokům.
Nezkazím to kvůli heslu.
- Prosím? Sakra. - Jsou tam další ženy.
Nezajímá vás,
- kdo jsou? - Jo,
ale nebudu kvůli tomu riskovat řízení.
Uvidíme se při rozsudku.
Jste v pohodě?
Jo.
SOUD PRO JEFFERSON COUNTY
Jste v pohodě?
Dobrý den.
Pojďte dál.
Mám noční můry.
Jsem neustále vystrašená. Každou minutu každého dne.
Přátelé se mi snaží pomoct, ale mám problém lidem věřit.
Nemůžu spát.
Trpím.
Zhubla jsem.
Přišla jsem o práci. O peníze.
Mám násilné myšlenky.
Nikdy předtím jsem je neměla.
Myslíte si, že to je jedna noc
v porovnání s celým zbytkem života.
Jak to může jeden krátký incident změnit?
Může.
Vaše Ctihodnosti, ráda bych obžalovanému položila otázku.
Můžu?
Jistě.
Proč jste si vybral mě?
Co jsem dělala, že jste chtěl mě?
Bojím se, abych to neudělala znovu.
Už nezalévám trávník. Nečtu si u okna.
Říkají, že rutina vás dělá zranitelnými,
takže jsem s čímkoli rutinním přestala.
Scvrkl se mi život.
A pořád se necítím bezpečně.
Kdybych věděla, co to bylo.
Kdybych to věděla, přestala bych to dělat
a možná bych získala zpátky svůj život.
Vaše ctihodnosti, pan McCarthy má další oběti,
které se dnes necítily na to, aby ho viděly.
A nechtějí, abyste to považoval za lhostejnost.
Velmi jim záleží na tom, co se tu dnes stane.
Víc, než si umíte představit.
Pokud se pan MacCarthy v budoucnu
dostane na svobodu,
nebudou se cítit v bezpečí.
Nikdy.
A tyto ženy si zaslouží bezpečí.
Podstatné je, že nechtějí k soudu.
Což je skvělé.
My totiž taky ne.
Proč ne?
Protože se vás budou snažit očernit.
Udělali to už jednou, nenechme je zkusit to znovu.
Všichni chtějí mimosoudní vyrovnání. Otázka je, kolik.
Máme nabídku.
Je to začátek. Budeme vyjednávat.
Kolik to je?
Sto padesát tisíc dolarů.
Chtějí mi dát 150 000 dolarů?
Ne, nechtějí vám dát nic,
ale tohle jsou ochotni zaplatit, aby měli pokoj.
Beru to.
Ne. Můžeme dostat mnohem víc.
Nepotřebuju víc.
Sto padesát tisíc dolarů je spousta peněz.
Stačí to, abych odsud vypadla a začala jinde.
Navíc potřebuju hlavně to, aby uznali vinu.
A tímhle ji uznají.
Chtěl bych, aby ji uznali víc.
Dvojnásobně.
Chci, aby to skončilo.
Pane McCarthy.
Tyto ženy pro vás byly kořist.
Vaše činy jsou čiré zlo.
A proto jste ztratil právo žít ve svobodné společnosti.
Uděluji vám maximální trest.
Odsuzuji vás k 327 letům a šesti měsícům odnětí svobody.
Kurva jo.
Jednání se odročuje. Děkuji.
Chci se k něčemu přiznat.
Dnes ráno jsem udělala něco, co nikdy předtím ne.
Trochu se bojím.
Modlila jsem se.
To snad ne.
Vážně. Sklonila jsem hlavu a řekla:
„Tak poslouchej,
dovolíš, aby se každodenně dělo tolik svinstva.
Můžeš aspoň jednou kurva udělat něco správně?“
A fungovalo to.
- Říkal jsi jí to? - Co?
Tohle je ono.
Nemusíme se do toho pouštět.
Co tím myslíš? Pouštět do čeho?
Tohle je to místo, kde se zrodil Ostrý Max.
- Kdo? - Jeho alter ego. Řekni jí to.
- Nevím, o čem mluvíš. - Ale no tak.
- Musím na záchod. - Cože? No tak! Řekni mi to.
To se mi nelíbí.
Protože máte problém s kontrolou.
Aha, já mám problém s kontrolou?
- Páni, já, - Jo.
Když nemáte každičkou informaci...
neděláte všechna rozhodnutí... pane jo.
- Slyšíte to? - Ať je to cokoli, souhlasím s Grace.
Jen říkám, že byste se měla trochu uvolnit.
Od vás to sedí. Vy jste ta nejmíň uvolněná osoba, co znám.
Jste opak uvolněnosti.
- Děláte si srandu? - Ne.
Co to dělá?
To snad ne!
Takhle to vzniklo? Tohle nedělá poprvé?
Pokaždé, když jdeme na drink.
Je to tak špatné, až je to roztomilé?
- Nebo je to jen špatné? - Jen špatné.
Ach ne!
- Dobrý večer. - Taggarte! Tohle je můj přítel, Steve.
- Těší mě. - Taky.
Volal McCarthyho obhájce.
Chce se nechat vyslechnout.
Rád by vše vysvětlil.
Že by to prý mohlo pomoct policii.
- Vážně? Můžeme s ním mluvit? - Vy ne, jen já.
Věřte tomu, nebo ne, ale z žen je nesvůj.
Problém je, že jste pořád o krok pozadu.
Reagujete.
Chcete nás chytit? Musíte nás předběhnout.
Předvídat. Hodně o tom totiž přemýšlíme.
Jsme chytří.
- Jak přesně? - Jsme opatrní s otisky a DNA.
Jako když jste v divočině a nechce zanechat stopy.
Je snazší chytit někoho jako vás, když začíná.
Je to jak se vším. Čím víc něco děláte, tím lepší v tom jste.
Ta první ve Washingtonu?
Zůstalo toho po mně spousta.
Vlasy, tekutiny.
Nemohl jsem na všechnu tu DNA přestat myslet.
Stačilo to porovnat s armádními záznamy.
Byl jsem si jistý, že mě druhý den přijdou zatknout.
Ale nepřišli.
A tak si říkáte...
dobře...
asi tohle můžu dělat.
No tak. Máme ho.
Co se děje?
Víte...
Co všichni ti ostatní sexuální útočníci s vybavením a zbraněmi,
co si říkají, že tohle můžou dělat.
To nejde.
Nemůžete dostat všechny zločince najednou.
Tímhle dopadením jste udělala skvělou věc. Nekažte si to.
Zvládla jste to. Přestaňte se kurva stresovat.
Dobře. Ano.
- Každý den má dost vlastního trápení. - Přesně.
To rčení se mi líbí.
Je to z Bible.
- To snad ne. - Matouš 6:34.
Nevím, co to znamená.
Máte výčitky svědomí?
Vím, že nemůžu být na svobodě.
Nikdy bych nepřestal.
- Gratuluju. Řiďte opatrně. - Díky.
- Platí se na přepážce C. - Díky.
- Co si přejete? - Dobrý den...
- Promiňte. - Ano?
Mohl byste mě vyfotit?
Jistě.
Tady to máte.
- Díky. - Nemáte zač.
Parker.
Jo. Pošlete ji nahoru.
Dobře.
Přijdu dolů.
Ahoj Marie.
Chceš jít někam, kde si můžeme promluvit?
Ne.
Nechci s vámi být sama.
Rozumíte tomu, ne?
Asi jo.
Jo.
Dostala jsem zpátky 500 dolarů.
A od města jsem dostala peníze, což víte.
Vím.
Víte, co jsem zatím...
od nikoho...
nedostala?
Omluvu.
I já vím, že když něco podělám, mám se omluvit.
A když něco poděláte tak,
že vaše hloupá chyba
někomu zničí život,
omluvíte se víc.
Omlouvám se.
Strašně mě to mrzí.
Příště...
se snažte víc.
Dobře.
Doufala jsem, že nám dá to debilní heslo.
Jason se tomu bude ve volnu věnovat.
- On má někdy volno? - Ani ne.
Grace.
Poslyšte, než půjdete,
- chtěla jsem říct... - Ne, prosím ne.
- Ne co? - Nesnažte se...
o takové to divné ženské sbližování.
Ne, nechci dělat žádné sbližování.
- Kecáte. - Ne.
- Chtěla jsem říct... - Co?
Dobře, máte pravdu. Chtěla jsem se sbližovat.
Nebuďte tak tvrdá.
Neměla jsem mentora.
Nesnáším slovo mentor.
Dobře,
nic neřeknu.
Díky.
Detektivka Duvallová.
Dobrý den.
Nevím, jestli víte, kdo jsem.
Jsem Marie Adlerová.
Marie Adlerová,
samozřejmě vím, kdo jste.
Snad nevadí, že volám.
Můj právník mi na vás dal číslo.
Ano, samozřejmě.
Jak se máte?
Dobře. Jsem na pláži.
- To zní fajn. - Je to fajn.
Volám, protože...
vám chci poděkovat za všechno, co jste udělali.
To je samozřejmost.
Jsem moc ráda, že jsme mohli pomoct.
Pomohli jste.
Hrozně moc.
Víte, celý život jsem se snažila věřit,
že lidé jsou většinou dobří.
I když ti, které jsem znala, nebyli.
Nevím proč, asi...
mi to dávalo naději.
To chápu.
Pak se stalo tohle. Znásilnění a...
Nevím, najednou pro mě bylo těžší...
věřit, že na světě je jakékoli dobro.
To na tomhle všem bylo to nejtěžší.
Probírat se s pocitem zoufalství.
Hlavou se mi honilo...
pokud je svět tak špatný, chci v něm vůbec žít?
Víte?
Chápu.
Ale pak jsem najednou slyšela o dvou ženách
v úplně jiném okresu,
kterým na mně záleží a chtějí pomoct.
A...
víc než cokoli jiného...
než to, že skončil ve vězení...
než peníze, co mi dali...
se pro mě
věci změnily,
když jsem slyšela o vás.
Teď se budím
s pocitem...
že se můžou stát dobré věci.
To moc ráda slyším, Marie.
Každopádně jsem chtěla...
abyste věděla, že to jste pro mě udělala vy.
Moc děkuju.
Nemáte zač.
Díky za zavolání.
Moc ráda.
Mějte se hezky.
Vy taky.
Dobře.
Nashle.
Právě jsem měla telefonát.
S kým?
S Marií Adlerovou.
- Pane jo. - Jo.
- Co říkala? - Volala z pláže.
Říkala, že se jí daří moc dobře.
A chtěla nám...
poděkovat.
Překlad titulků: Sebastian Jágr